ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" серпня 2026 р. справа № 300/2216/26
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі – ДУ «ГМКЦ МВС України», відповідач), Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України но Івано-Франківській області» Медична (Військово-лікарська) комісія, в якому просить зобов`язати Державну установу «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (ДУ «ГМКЦ МВС України») розглянути заяву ОСОБА_1 щодо оскарження постанови №526 від 13.01.2026, виданої державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області Медична (військово-лікарська) комісія про визнання позивача ОСОБА_1 придатним до служби в поліції.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 13.01.2026 державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області Медична (військово-лікарська) комісія проведено огляд позивача та винесено Постанову №526 (на момент звільнення зі служби в поліції 20.04.2022), згідно з якою на підставі статті 71-в, 55-в, 56-в та графи IV Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, «Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС», затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 №285, ОСОБА_1 придатний до служби в поліції. 05.03.2026 ДУ «ГМКЦ МВС України» надано відповідь на скаргу ОСОБА_1 , в якій зазначено, що скарга від 12.02.2026 (вх. №А-176 від 19.02.2026) про незгоду з рішенням Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» щодо придатності до служби в поліції в постанові від 13.01.2026 №526 за дорученням розглянута Центральною медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України». При цьому, наявні у позивача захворювання підпадають під дію статей 71в, 55в, 56в Переліку, які передбачають придатність до служби в поліції за гр. 4. Враховуючи зазначене, рішення комісії в постанові М(ВЛ)К від 13.01.2026 №526 про придатність до служби в поліції прийняте у відповідності до вимог Положення, а діагноз травми (2017) встановлено відповідно до Акту про нещасний випадок від 13.11.2025 №36. Позивач вважає, що ДУ «ГМКЦ МВС України» не враховано медичних документів, виписок, діагнозів, які стосуються хвороби та діагнозу: забійна рана м`яких тканин лобної ділянки, ЗЧМТ, струс головного мозку та неправильно застосовано законодавство, яке стосується хворіб.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.04.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
20.04.2026 позивачем усунуто недоліки позовної заяви та надано її уточнену редакцію, виключивши з переліку відповідачів Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України но Івано-Франківській області» Медична (Військово-лікарська) комісія.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження
11.05.2026 відповідач через систему «Електронний суд» скерував відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що ДУ «ГМКЦ МВС України» в установленому законом порядку розглянуто скаргу позивача на рішення М(ВЛ)К у формі постанови та, не знайшовши підстав для її задоволення, залишено рішення М(ВЛ)К без перегляду. Із доводами позивача щодо відсутності розгляду скарги та не скасування рішення М(ВЛ)К відповідач не погоджується, оскільки скасування рішення М(ВЛ)К є правом, а не обов`язком відповідача, та здійснюється виключно за наявності обґрунтованих підстав для цього. Пославшись на приписи Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03.04.2017 №285, відповідач наголосив, що ЦМ(ВЛ)К, надаючи позивачеві письмове роз`яснення, діяла в межах своєї компетенції та наданих повноважень. В зв`язку із наведеним, відповідач просить у суд в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив наступне.
13.01.2026 державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» Медична (військово-лікарська) комісія проведено огляд старшого інспектора конвойної служби управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майора поліції ОСОБА_1 та винесено Постанову №526 (на момент звільнення зі служби в поліції 20.04.2022), в якій встановлено:
Забій м`яких тканин голови; забійно-рвана рана м`яких тканин лобної ділянки (20.09.2017). Травма, ТАК. Пов`язана з виконанням службових обов`язків.
Остеохондроз, спондилоартроз міжхребцевого диску LS-S1, протрузія міжхребцевого диску LЗ-L4, L4-L5, поперекового відділу хребта, екструзія Хронічний гастродуоденіт. Хронічний безкам`яний холецистит. Хронічний панкреатит. Простий міопічний астигматизм обох очей. Хронічний катаральний необструктивний бронхіт. Викривлення носової перегородки вправо. Алергічний риніт. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням служби в поліції.
На підставі статті 71-в, 55-в, 56-в та графи IV Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції, Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 №285 придатний до служби в поліції. Підстава: протокол засідання М(ВЛ)К №526 від 13.01.2026 (а.с. 37).
Вважаючи, висновок, зазначений в постанові №526 від 13.01.2026 щодо придатності до служби в поліції, помилковим, ОСОБА_1 звертався з інформаційними запитами від 14.01.2025, 16.01.2025, 20.01.2025 до Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Івано-Франківській області» Медична (Військово-лікарська) комісія, в яких просив внести зміни у постанову щодо його придатності (а.с. 38-40).
ДУ «ТМО МВС України по Івано-Франківській області» Медична (Військово-лікарська) комісія листами від 20.01.2026 №33/29-92 та від 26.01.2026 №33/29-А-9 надала відповіді на запити позивача, зокрема, зазначено розширене обґрунтування встановлених діагнозів ОСОБА_1 (а.с. 41-42). 
12.02.2026 звернувся до відповідача зі скаргою на постанову №526 від 13.01.2026, в якій просив скасувати її та прийняти нову постанову ВЛК про визнання ОСОБА_1 непридатним для проходження служби в органах поліції (а.с. 45-48).
Листом від 05.03.2026 №33/4-А-206 ДУ «ГМКЦ МВС України» надало відповідь на скаргу ОСОБА_1 , в якій зазначено, що розглядом копій медичної документації, наданої ОСОБА_1 та М(ВЛ)К встановлено, що рішення М(ВЛ)К приймалося відповідно до графи 4 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (далі – Перелік) Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03.04.2017 №285 (далі – Положення), яка передбачає мінімальні вимоги до стану здоров`я поліцейських. При цьому, наявні захворювання підпадають під дію статей 71-в, 55-в, 56-в Переліку, які передбачають придатність до служби в поліції за гр. 4. Враховуючи вищезазначене, рішення комісії в постанові М(ВЛ)К від 13.01.2026 №526 про придатність до служби в поліції прийняте у відповідності до вимог Положення. Діагноз травми (2017) встановлено відповідно до Акту про нещасний випадок від 13.11.2025 №36. Також позивача проінформовано, що у відповідності до п. 11 розділу X Положення про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженого наказом МВС України від 03 04 2017 №285 у разі, якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, Постанова М(ВЛ)К не оформлюється. Особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення (а.с. 49).
Не погоджуючись із такою відповіддю ДУ «ГМКЦ МВС України», позивач звернувся з даним позовом до суду з метою захисту порушеного права.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Діяльність медичних (військово-лікарських) комісій системи МВС регламентується Положенням про діяльність медичної (військово-лікарської) комісії МВС, затвердженим наказом МВС України від 03.04.2017 №285, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.04.2017 за №559/30427 (далі – Положення №285).
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу І Положення №285, основними завданнями М(ВЛ)К є, зокрема, визначення за станом здоров`я та фізичного розвитку, а для окремих видів службової діяльності, крім цього, за індивідуальними психофізіологічними особливостями, придатності кандидатів на службу в поліції, кандидатів на навчання за державним замовленням у закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ЗВО), здобувачів вищої освіти за державним замовленням у ЗВО, придатності поліцейських до подальшої служби в поліції, проходження служби у відрядженні за кордоном.
Пунктом 4 розділу І Положення №285 передбачено, що М(ВЛ)К у своїй роботі керуються законодавством, цим Положенням, іншими нормативно-правовими актами з питань охорони здоров`я.
Відповідно до вимог пунктів 1-3 розділу ІІ Положення №285, лікарська та військово-лікарська експертизи проводяться штатними та позаштатними М(ВЛ)К. Штатними М(ВЛ)К є Центральна медична (військово-лікарська) комісія (далі - ЦМ(ВЛ)К) Державної установи «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» (далі - ДУ ГМЦ), М(ВЛ)К державних установ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України» по областях, місту Києву та Київській області (далі - ДУ ТМО). ЦМ(ВЛ)К - штатна М(ВЛ)К, на яку покладається організація лікарської, військово-лікарської та лікарсько-льотної експертиз у ЗОЗ МВС. ЦМ(ВЛ)К здійснює координацію діяльності М(ВЛ)К ДУ ТМО та позаштатних М(ВЛ)К з питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз.
До складу штатних М(ВЛ)К входять голова (начальник) комісії, лікарі, медичні реєстратори (пункт 5 розділу ІІ Положення №285).
Згідно з пунктом 14 розділу ІІ Положення №285, до функцій штатних М(ВЛ)К належить:
1) організація та проведення лікарської і військово-лікарської експертиз;
2) розгляд звернень, заяв і скарг з питань лікарської і військово-лікарської експертиз, аналіз та узагальнення результатів розгляду;
3) контроль за проведенням лікарської і військово-лікарської експертиз у підзвітних позаштатних М(ВЛ)К, затвердження (незатвердження) чи скасування їхніх рішень, надання їм (за потреби) методичної і практичної допомоги;
4) перевірка і узагальнення результатів роботи підзвітних М(ВЛ)К;
5) надання роз`яснень, вказівок, рекомендацій з питань лікарської та військово-лікарської експертиз підзвітним М(ВЛ)К;
6) організація навчання лікарів ЗОЗ МВС з питань проведення лікарської і військово-лікарської експертиз;
7) організація роботи ЛЛК у ЗОЗ МВС (за потреби);
8) подання до ЦМ(ВЛ)К річних звітів.
Згідно з пунктом 15 розділу ІІ Положення №285 штатні М(ВЛ)К мають право:
1) запитувати за потреби документацію, яка необхідна для виконання покладених на них функцій;
2) залучати лікарів ЗОЗ МВС до розв`язання питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз;
3) направляти особу, яка проходить лікарську або військово-лікарську експертизу, на обстеження до ЗОЗ МВС, інших ЗОЗ;
4) переглядати власні рішення і рішення підзвітних М(ВЛ)К (за наявності підстав).
Пунктом 16 розділу ІІ Положення №285 визначено, що ЦМ(ВЛ)К здійснює, крім функцій, зазначених у підпунктах 1-7 пункту 14, пункту 15 цього розділу, такі функції:
1) спільно із структурним підрозділом апарату МВС з охорони здоров`я та лікарями ЗОЗ МВС розробляє проєкти нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів з питань проведення лікарської та військово-лікарської експертиз;
2) організовує та проводить наради і збори з питань лікарської та військово-лікарської експертиз;
3) на постійній основі контролює якість проведення лікарської, військово-лікарської, лікарсько-льотної експертиз та організацію роботи підпорядкованих М(ВЛ)К.
Згідно з пунктом 19 розділу ІІІ Положення №285, за результатами проходження медичного огляду та вивчення даних про особу, яка проходить медичний огляд, М(ВЛ)К приймає експертне рішення у формі постанови щодо придатності (непридатності) особи до служби, причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм, каліцтв), що відображається в заключній частині Акта медичного огляду. Залежно від результату медичного огляду оформляються такі документи: Довідка медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 16) (далі - Довідка М(ВЛ)К) або Свідоцтво про хворобу (додаток 17). Інформація про прийняте М(ВЛ)К рішення вноситься до Книги обліку документації медичної (військово-лікарської) комісії (додаток 18) (далі - Книга обліку документації).
Пунктом 21 розділу ІІІ Положення №285 у разі незгоди з рішенням штатної М(ВЛ)К особа, яка проходила медичний огляд, може оскаржити його в ЦМ(ВЛ)К. Рішення (постанови) ЦМ(ВЛ)К можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до абзацу 3 частини 11 розділу Х Положення №285, у разі якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, Постанова М(ВЛ)К не оформлюється. Особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення.
Отже, спеціальними законодавчими нормами, що регламентують організацію та порядок проведення військово-лікарської експертизи, передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК (штатні та позаштатні), які приймають постанови (свідоцтва про хворобу, довідки військово-лікарської комісії, протоколи засідання штатної військово-лікарської комісії) та які є обов`язковими до виконання.
Водночас, у спірному випадку Державною установою «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ» не проводився медичний огляд позивача, а відбувся розгляд його скарги про перегляд постанови ВЛК, що не є тотожним.
Так, Державна установа «Головний медичний центр Міністерства внутрішніх справ України» листом від 05.03.2026 №33/4-А-206 надала відповідь на скаргу ОСОБА_1 , в якій повідомлено, що розглядом копій медичної документації, наданої ОСОБА_1 та М(ВЛ)К встановлено, що рішення М(ВЛ)К приймалося відповідно до графи 4 Переліку захворювань і фізичних вад, що перешкоджають проходженню служби в поліції (далі – Перелік) Положення №285, яка передбачає мінімальні вимоги до стану здоров`я поліцейських. При цьому, наявні захворювання підпадають під дію статей 71-в, 55-в, 56-в Переліку, які передбачають придатність до служби в поліції за гр. 4. У зв`язку із цим, відповідач зазначив, що рішення комісії в постанові М(ВЛ)К від 13.01.2026 №526 про придатність до служби в поліції прийняте у відповідності до вимог Положення. Діагноз травми (2017) встановлено відповідно до Акту про нещасний випадок від 13.11.2025 №36. Також позивача проінформовано, що у відповідності до п. 11 розділу X Положення №285, у разі, якщо за результатами розгляду звернення особи немає підстав для задоволення її прохання, Постанова М(ВЛ)К не оформлюється. Особі, яка звертається, надається письмове роз`яснення (а.с. 49).
Зважаючи на наведене, судом встановлено, що скарга позивача від 12.02.2026 про його не згоду з висновком М(ВЛ)К від 13.01.2026 №526 була розглянута відповідачем у строк та спосіб визначений чинним законодавством.
Стосовно доводів позову про те, що відповідачем не враховано медичних документів, виписок, діагнозів, які стосуються хвороби та діагнозу: забійна рана м`яких тканин лобної ділянки, ЗЧМТ, струс головного мозку та неправильно застосовано законодавство, яке стосується хворіб, то суд звертає увагу на правові висновки Верховного Суду з цього приводу.
Так, Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив, що межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зробив правовий висновок про те, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності для проходження військової служби, оскільки це не входить до повноважень суду, а означені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.
В той же час, як уже встановлено судом, позивачем не доведено порушення відповідачем порядку щодо прийняття рішення, вчинення дій, а судом не встановлено допущення відповідачем порушень процедури розгляду скарги позивача.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв у межах повноважень, передбачених Конституцією та Законами України, що відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України. Натомість, позивачем не доведено та не підтверджено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної установи «Головний медичний клінічний центр Міністерства внутрішніх справ України» (код ЄДРПОУ 08735882, вул. Бердичівська, 1, м. Київ, 04116) про зобов`язання вчинити дії – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.