Красилівський районний суд Хмельницької області    

Справа № 677/685/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2026 м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Васільєва С.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог 
Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8624,85 грн.
Позовна заява мотивована тим, що 25.08.2025 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») в електронній формі був укладений кредитний договір № 71392826, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошті та зобов`язалася сплатити відсотки за користування ними.
25.02.2026 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 25/02/26, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав (відступив) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняв належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8624,85 грн.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 06.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.
У подальшому до суду від відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій просить справу слухати у її відсутність. Просить суд частково задовольнити позовні вимоги, а саме в частині стягнення тіла кредиту. 
Щодо стягнення решти позовних вимог вказує на те, що вона має право на пільги за кредитними зобов`язаннями згідно з Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є дружиною військовослужбовця. 
Крім того, заперечила щодо розміру заявлених до відшкодування представником позивача, витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи ціну завищеною та такою, що не відповідає складності справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
25.08.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір №71392826 про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту), який підписано останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кошти в розмірі 2500,00 грн, строком на 30 днів (п. 2.2.1, п.2.2.2 Договору).
Договором передбачена процентна ставка 0,275% (фіксована) в день (п.п.2.2.3), а також комісія за надання кредиту - 15,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 375,00 грн, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною) - 4,00% в день, пеня - 4,00%/день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом – 1288,87%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 3081,25 грн. Загальні витрати за кредитом 581,25 грн (п.п.2.2.4).
Отже, сторони узгодили істотні умови Договору № 71392826 від 25.08.2025: розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с.26-34), що свідчить про наявність волі відповідача на укладення Договору на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Вказане стверджується також Додатком № 1 до Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71392826 від 25.08.2025 - Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить електронний підпис ОСОБА_1 у виді одноразового ідентифікатора – 83561, що підтверджується довідкою про ідентифікацію.
25.08.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на картковий рахунок ОСОБА_1 № кошти в сумі 2500,00 грн, що стверджується платіжною інструкцією від 25.08.2025.
Згідно додаткової угоди від 23.09.2025, сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів (до 60 днів), а розмір процентної ставки – 1% в день. Для продовження строку кредитування позичальник сплачує платіж у сумі 206,40 грн. в рахунок погашення частини заборгованості.
З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 свого зобов`язання за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71392826 від 25.08.2025 не виконала, її заборгованість складає 8624,85 грн, з яких: 2500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 750,00 грн - заборгованість за процентами, 374,85 грн - комісія та 5000,00 грн - пеня/неустойка.
Відповідачем 23.09.2025 було сплачено 206,40 грн., з яких зараховано 206,25 грн. у сплату процентів, 0,15 грн. – комісії.
25.02.2026 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 25/02/26, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав (відступив) ТОВ «Фінпром Маркет» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром Маркет» прийняв належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8624,85 грн.
Після набуття ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги за цим кредитним договором будь-яких нарахувань не проводило, відповідачем сплати заборгованості не здійснювалися.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Наявними у матеріалах справидоказами підтверджується та сторонами не спростовано факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до позивача.
Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 525, 526, 530 та 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до умов договору ТОВ «Фінпром Маркет» надало відповідачу кошти, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором.
Такий правочин (кредитний договір), згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.
Відповідач, в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача, а саме: основний борг, проценти.
Відповідачем не спростовано будь-якими доказами неналежне виконання ним умов договору щодо сплати заборгованості.
Отже, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині стягнення комісії за надання кредиту, суд також звертає увагу на таке.
За положеннями пунктів 1-1 та 4 частини 1 статті 1 Закону «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору про надання кредиту):
- договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;
- загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час укладення договору про надання кредиту) також встановлено, що до загальних витрат за споживчим кредитом, крім процентів за користування кредитом, включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Саме такі витрати позивачем визначені в умовах кредитування та безпосередньо узгодженні з позичальником у кредитному договорі, де ним взяті на себе обов`язки зі сплати комісії за надання кредиту.
Отже, умовами договору про споживчий кредит, нарахування та сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначена сторонами кредитування та безпосередньо узгоджена з позичальником, а тому платежі за комісіями правомірно включені до заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача.
Комісія за своєю правовою природою не відноситься до штрафних санкцій чи неустойки, та не є процентами за користування кредитом, а відповідно до п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» відноситься загальних витрати за споживчим кредитом, а тому має бути стягнута з відповідача.
Щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами, суд приходить до наступного.
25.02.2016 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладений шлюб, актовий запис № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.02.2016. 
Згідно з інформацією військового квитка про проходження військової служби ОСОБА_2 з 22.08.2016 прийнятий на військову службу за контрактом. З 01.10.2022 перебуває на військовій службі в НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ВЧ НОМЕР_1 від 26.01.2026, неодноразово брав безпосередню участь в АТО, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Оскільки ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця, який брав безпосередню участь в АТО, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, тому відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом їй не нараховуються, а тому не можуть бути стягнуті судом.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки за невиконання/ неналежне виконання зобов`язання.
Неустойкою, штрафом, пенею, за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Водночас, відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України - у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому його дія неодноразово продовжувалася, та такий триває по теперішній час.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, що міститься, зокрема, у постановах від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22 та від 28.11.2024 у справі № 756/8788/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Заявлена до стягнення сума штрафу, пені нарахована за період, у якому на території України введено воєнний стан.
Зважаючи на вказане, підстави для стягнення з відповідача вказаної суми, враховуючи положення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні.
Як наслідок, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - в частині стягнення заборгованості у розмірі 2 668,60 грн.: за тілом кредиту у розмірі 2500 грн. + 374,85 комісії за надання кредиту - 206,25 грн. сплачених процентів).
Розподіл судових витрат у справі.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 823,75 грн. (2 668,60 х 100 : 8624,85 = 30,94%; 2662,40 х 30,94%: 100 = 823,75).
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то на підтвердження таких позивачем були надані: договір про надання правової допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з Акту № 10ФП наданих послуг від 09.03.2026 (сума послуг 4500 грн.), в якому зазначено детальний опис наданих послуг до акту за Договором про надання правової допомоги (вивчення наявних у Клієнта документів; судовий супровід в суді першої інстанції).
Відповідно до ч. 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу.
Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Верховний Суд у постановах від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21, від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц та 26 червня 2024 року у справі № 712/4165/19 вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений обсяг виконаних адвокатом робіт: вивчення документів та судовий супровід у суді першої інстанції (у т.ч. підготовка складання позовної заяви).
Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.
Переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.
До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків.
Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги свідчить, що він містить перелік 3112 справ. Отже, така позовна заява не є унікальною.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, значення для сторони, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4500 грн., який є очевидно завищеним.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката у спірному випадку є співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, значенням для сторони.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, 
УХВАЛИВ:
позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості за кредитним договором від 25.08.2025 №71392826 у розмірі 2 668  (дві тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 60 коп.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судовий збір у сумі 823,75 грн та 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу, а всього 1823  (одну тисячу вісімсот двадцять три) грн. 75 коп. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», (місцезнаходження: 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Садова, 31/33, код ЄДРПОУ 43311346);
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 31.08.2026
Суддя | | С. В. Васільєв