ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3904/25  Номер провадження 22-ц/814/1961/26 | Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року | м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар:Горбун К.О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Макеєва Дмитра Вячеславовича на рішення Київського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою, заінтересована особа Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , -
В С Т А Н О В И В :
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, яку обґрунтовувала тим, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 .
Вказувала, що відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240801-10 від 01.08.2024 солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14.07.2022 зник безвісти за особливих обставин поблизу населеного пункту Луганське (Бахмутський район, Донецької області).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2022 № 3031 «Про результати службового розслідування», солдата ОСОБА_3 , визнано таким, що 14.07.2022 зник безвісти за особливих обставин під час воєнних дій поблизу населеного пункту Луганське (Бахмутський район, Донецької області) під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації під час воєнних дій на території України.
ОСОБА_1 просила оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця села Юрківці, Могилів-Подільського району Вінницької області, померлим. Місцем смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вважати населений пункт Луганське (Бахмутський район, Донецької області). Просила також вважати, що смерть ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України.
Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою відмовлено.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила заявниця. Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування скарги зазначено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2022 року № 3031 «Про результати службового розслідування», солдата ОСОБА_3 , вважати таким, що 14.07.2022 року зник безвісти за особливих обставин під час воєнних дій поблизу населеного пункту Луганське (Бахмутський район, Донецької області) під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації під час воєнних дій на території України. Під час виконання бойового завдання, солдат ОСОБА_3 , який зник безвісти за особливих обставин, перебував в засобах індивідуального захисту, не вчиняв дій, що містять ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині. 
Згідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240801-10 від 01.08.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зник на території бойових дій.
Згідно листа №08-18/14526 від 14.08.2024 року Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру», яке виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, інформація відносно ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 про перебування у полоні від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутня. Тобто, відповідно до акту службового розслідування троє свідків, а саме солдат ОСОБА_4 , капітан ОСОБА_5 та старший солдат ОСОБА_6 підтвердили обставини, що внаслідок мінометного обстрілу одна з мін розірвалася поряд з солдатом ОСОБА_3 . Внаслідок розірвання міни останній ознак життя не подавав. 
Також скаржник просить врахувати той факт, що відповідно до відомостей з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14.07.2022 року зник безвісти за особливих обставин поблизу населеного пункту Луганське (Бахмутський район, Донецької області), тобто пройшло більше 3 років після жахливих обставин після яких ОСОБА_1 рахується як безвісті зниклий.
У зв`язку із вказаними обставинами заявник просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2025 року та постановити нове про задовлення її заяви.
У справі встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26.08.2009 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 1051 від 26.08.2009.
Також встановлено, що відповідно до Акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти в тому числі і солдата ОСОБА_1 , який затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 , згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.06.2022 № 151, військовослужбовці, серед яких і солдат ОСОБА_1 , були направлені в район виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Луганське Бахмутського району Донецької області та зайняли оборону на ротному опорному пункті. Близько 9 год 40 хв. 14.07.2022 поблизу населеного пункту Луганське Бахмутського району Донецької області у повітрі над позиціями 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 військовослужбовці підрозділу почули звук БПЛА, противник здійснював мінометний обстріл, одна із мін розірвалася поряд неподалік від солдата ОСОБА_1 (ознак життя не подавав), евакуювати тіло не було можливості, одразу після обстрілу противник розпочав штурмові дії. Особовий склад змушений був відійти для перегрупування та поповнення боєкомплекту з займаної позиції під щільним вогнем противника. Після цього військовослужбовцями підіймався квадрокоптер з метою обстеження взводного опорного пункту, під час огляду було виявлено знищені позиції, розбиті окопи та факт захоплення позиції військовослужбовцями збройних сил російської федерації. Поранених і загиблих військовослужбовців виявлено не було через неякісне зображення. У зв`язку з тим, що позиції опорного пункту тимчасово окуповані збройними силами російської федерації, здійснити пошукові дії та евакуацію постраждалий не було можливості.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2022 № 3021 вирішено службове розслідування вважати завершеним, зараховано з 14.07.2022 військовослужбовців … ОСОБА_3 , стрільця-санітара 8 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , якого вирішено вважати таким, що з 14.07.2022 безвісти зник за особливих обставин під час забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації під час воєнних дій на території України.
Також судом встановлено, що за заявою ОСОБА_8 15.08.2022 до ЄРДР внесені відомості за № 12022170420001631 за фактом зникнення її брата ОСОБА_3 , який останній раз виходив на зв`язок 13.07.2022.
Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (ч.ч. 2, 3 ст. 46 ЦК України).
Район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 ЗУ «Про оборону України»).
Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, стосовно того, що матеріали справи не мають достатньо доказів, з яких з високою вірогідністю можна стверджувати про загибель ОСОБА_3 . Матеріалами службового розслідування не встановлено факту загибелі, не допитано свідків, відсутні записи відеоспостереження з БпЛА, записи повідомлень, переданих по рації, тощо.
Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що закон доповнив частину другу статті 46 ЦК України реченням другим задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа з надзвичайно великою вірогідністю є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.
Таким чином, при вирішенні такої категорії справ у розпорядженні суду мають бути належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або наявність суперечностей у доказах, поданих заявником та/або заінтересованими особами на підтвердження відповідних обставин, унеможливлює оголошення особи померлою. Отже, предметом доказування у справі є безпосередньо обставини, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про загибель особи, яку заявник просить оголосити померлою (постанови Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 148/1207/22, від 04 червня 2025 року у справі № 591/11696/23, від 18 грудня 2025 року у справі № 357/16463/24, від 24 грудня 2025 року у справі № 205/16123/24).
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необгрунтованити та такими, що не впливають на висновок оскаржуваного рішення.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.
Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Суд з дотриманням приписів процесуального законодавства правильно і повно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив правовідносини сторін, які виникли із встановлених ним обставин, правові норми що підлягають застосуванню до цих правовідносин та вирішив спір відповідно до закону.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст. ст.35,258,368,374,375,381384 ЦПК України, суд , -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Макеєва Дмитра Вячеславовича залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Полтави від 23 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов