КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ 
_____________________________________________________________________________________________________________________   
Справа № 947/17745/26
Провадження № 2-о/947/278/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.07.2026 року
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Торгонської В.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , діючої по довіреності від ОСОБА_2 , зацікавлена особа – КП «Міське агентство з приватизації житла, приватний нотаріус Куркан Галина Миколаївна про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, 
ВСТАНОВИВ:
28.04.2026 року  ОСОБА_1 , діюча по довіреності від ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме просить встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999 року та розпорядження органу приватизації №139112 від 07.09.1999 року, виданих Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . 
Заявник обґрунтував заяву тим, що її донька, ОСОБА_2 , від імені якої, вона - ОСОБА_1 , заявник по справі, діє по довіреності НКК 641268, реєстр №254 від 17.03.2026р., є власницею 1/3 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 106,6 кв. м.
Зазначає, що 7 вересня 1999 р. УЖКГ виконкому Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 на підставі розпорядження органу приватизації №139112 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Хіхловської «Анни» Валеріївни в рівних частках кожному.
Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999р. було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 28.09.1999р. (47 стр. 155 книга, пр.326).
Правовстановлюючі документи були отримані у встановленому законом порядку. Приватизація була здійснена на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».
На теперішній час донька заявниці - ОСОБА_2 вирішила подарувати їй - ОСОБА_1 , 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . Для оформлення угоди, а саме дарування 1/3 частки квартири, яка належить дочці ОСОБА_2 , вони звернулись до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, Куркан Галини Миколаївни.
Однак в подальшому при вивченні документів нотаріусом з`ясувалося, що в приватизаційних документах, а саме свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 07.09.1999р. та розпорядженні органу приватизації № 139112 від 07.09.1999р, на кватиру за адресою: АДРЕСА_1 , допущено помилку в написанні імені дочки заявниці, замість ім`я ОСОБА_2 вказано ОСОБА_4 .
Після чого вони отримали лист роз`яснення щодо звернення до суду від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Куркан Галини Миколаївни, де вказано, що здійснити оформлення відчуження 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , не має змоги, так як в свідоцтві про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради № 19-12120 від 07.09.1999р. та розпорядженні органу приватизації №139112 від 07.09.1999р. ім`я її доньки вказано « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », як то вказано в паспорті серії НОМЕР_2 , виданому Київським РВ УМВС України в Одеській області 27.05.2002 р.
Вищенаведена невідповідність у записі імені доньки заявниці у вказаному правовстановлюючому документі, замість ОСОБА_2 вказано ОСОБА_4 , фактично позбавляє можливості реалізувати право власника володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, доньки заявниці - ОСОБА_2 , належні їй на праві власності 1/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як то передбачено діючим Законодавством України, ст.317 ЦК України. Вважає, що наведена невідповідність у написанні імені у правовстановлюючих документах на житло у написанні імені одного з співвласників квартири, а саме ОСОБА_2 є наслідком звичайної помилки.
Заявниця вказує, що без встановлення факту належності ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вищевказаного правовстановлюючого документа вона позбавлена будь-якої можливості реалізувати у разі необхідності гарантовані законом права власника.
Окрім того ім`я ОСОБА_2 , записане російською мовою у паспорті, повністю збігається з її ім`ям у свідоцтві про народження, виданого 17.06.1985 р. НОМЕР_3 , актовий запис № 58, В.Дальникскою сільскою радою Біляївського району Одеської області.
Зазначає, що для приведення у відповідність правовстановлюючого документа на квартиру, а саме свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999 р. та розпорядження органу приватизації № 139112 від 07.09 1999р. заявниця звернулась до КП «Міське агентство з приватизації житла» з проханням внести зміни в приватизаційні документи в частині написання імені одного з співвласників житла, її доньки, замість ОСОБА_7 « ОСОБА_5 » вказати « ОСОБА_6 », відповідно до її громадянського паспорту.
Однак отримала усну відповідь від КП «Міське агентство з приватизації житла», згідно з якої внести зміни в приватизаційні документи не представляється можливим. Також додатково повідомлено, що всі спірні питання, які стосуються приватизації житла відновідно до ст.8 п.11 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вирішуються у судовому порядку.
Виходячи з наведеного вище, ОСОБА_2 не має іншої можливості захистити належне їй право власності, окрім як звернутись до суду з цією заявою.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 30.04.2026 року було прийнято заяву прийнято заяву ОСОБА_1 , діючої по довіреності від ОСОБА_2 , зацікавлена особа – КП «Міське агентство з приватизації житла, приватний нотаріус Куркан Галина Миколаївна про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.
У судове засідання 01.07.2026 року заявник не з`явилася, однак надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа підтримала у повному обсязі, просила суд її задовольнити.
Представник заінтересованої особи - КП «Міське агентство з приватизації житла» не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Заінтересована особа – приватний нотаріус Куркан Галина Миколаївна, в судове засідання 01.07.2026 року не з`явилася, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки не відомі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що 7 вересня 1999 р. УЖКГ виконкому Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 на підставі розпорядження органу приватизації №139112 на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Хіхловської «Ганни» Валеріївни в рівних частках кожному.
Свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999р. було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 28.09.1999р. (47 стр. 155 книга, пр.326).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_8 (зазначено російською мовою).
Відповідно до паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , його видано Київським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_5 , зазначено ім`я – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , його видано на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до диплому серії НОМЕР_7 від 30.06.2011 року та аттестату серії НОМЕР_8 від 01.07.2002 року – видані на ім`я ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Частинами 1, 2, 4 ст. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції).
Частиною першою та частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Наявними в матеріалах справи письмовими доказами повністю підтверджується факт належності свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 . 
Частиною 2 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм, практики Європейського суду з прав людини та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та встановлення факту, а саме в частині належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному.
Встановлення факту належності правовстановлюючих документів необхідно заявнику та її доньці для можливості реалізувати у разі необхідності гарантовані законом права власника.
Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви в частині встановлення факту належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розпорядження органу приватизації №139112 від 07.09.1999 року, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказане розпорядження не може належати останній, так як належить державному органу, який його видав.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 11, 13, 76 81, 211, 247, 263 265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Заяву  ОСОБА_1 , діючої по довіреності від ОСОБА_2 , зацікавлена особа – КП «Міське агентство з приватизації житла, приватний нотаріус Куркан Галина Миколаївна про встановлення факту належності правовстановлюючого документа– задовольнити частково.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 07.09.1999 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному.
В іншій частині вимог заяви – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя           В. С. Петренко