Справа № 524/2977/26
Провадження №2/524/3354/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
07.09.2026 року м.Кременчук
Автозаводський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: 
головуючого судді - Алексашиної Н.С., 
за участю: секретаря судового засідання – Григор Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. 
Обґрунтовує позов тим, що 09 листопада 2020 року між ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 укладено договір позики №3435988.
Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачу позику в сумі 11000 грн. з умовою сплати процентів за користування позикою в розмірі 1,99%.
Договір укладено дистанційно в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
10.07.2020 року укладено договір факторингу №10072020, відповідно до якого ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. 30.06.2021 року сторони договору факторингу підписали реєстр прав вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за договором позики №3435988.
Відповідач своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.06.2021 року утворилася заборгованість сумі 36318 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 11000 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за увесь час користування коштами - 25318 грн.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №3435988 від 09.11.2020 у розмірі 36318 грн., сплачений судовий збір – 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу – 7000 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без своєї участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, судова кореспонденція направлена за його зареєстрованим місцем проживання повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).
Отже, відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач у позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі.
Судом встановлено, що 09 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) з використанням одноразового ідентифікатора уклали договір позики №3435988. /а.с.22/
Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Враховуючи, що договір позики підписаний ОСОБА_1 в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. 
Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20.
Згідно умов договору позики позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити позикодавцю плату від суми позики. 
Сума Позики становить 11000 грн. Строк позики (строк договору) - 30 днів.
Базова процентна ставка – 1,99%, знижена процентна ставка – 0,49%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою – 2,70%.
Згідно довідки ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНЕКСПРЕС» підтвердила прийняття до виконання платіжної інструкції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних активів» відповідно до умов договору про переказ коштів та завершення платіжної операції на суму 11000 грн., отримувачем за якою є ОСОБА_2 , ЕПЗ номер НОМЕР_1 . /а.с.35/
Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення.
Згідно з ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідач порушив умови договору позики, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення позики та процентів належним чином не виконував.
Згідно детального розрахунку заборгованості по поверненню позики за договором №3435988 від 09.11.2020 року за період 09.11.2020 до 30.06.2021 року утворилась заборгованість в сумі 36318 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 11000 грн., заборгованість за відсотками 25318 грн. /а.с.36-40/
Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно наданого розрахунку заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, за договором позики за період 09.11.2020 до 09.03.2021 року утворилася заборгованість в розмірі 36318 грн., до складу якої входять: 11000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 25318 грн. заборгованості за процентами. При цьому, враховані оплати здійснені ОСОБА_1 : 10.12.2020 року на суму 50 грн., 13.12.2020 року на суму 50 грн., 18.12.2020 року на суму 50 грн., 25.12.2020 року на суму 100 грн., 31.12.2020 року на суму 650 грн., 18.01.2021 року на суму 50 грн. З розрахунку убачається, що вказані кошти спрямовані на часткове погашення нарахованих процентів. /а.с.36-40/
З наданого розрахунку заборгованості також убачається, що проценти за позикою нараховані за період з 09.11.2020 року до 09.03.2021 року. При цьому, починаючи з 14.12.2020 року проценти нараховувались у підвищеному розмірі.
Тобто, проценти за користування позикою нараховані поза межами передбаченого у п.2 договору позики строку (30 днів).
Здійснюючи нарахування процентів понад строку обумовлений у договорі, позивач посилається н п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», згідно якого у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Разом з тим, як вже зазначалося, у п.2 укладеного між сторонами договору позики обумовлено, що строк позики (строк договору) становить 30 днів. Дата повернення позики 09.12.2020 року. Базова процентна ставка за користування позикою передбачена у розмірі 1,99% на день.
Договір також містить відомості про знижену процентну ставку – 0,49% та про процентну ставку за понадстрокове користування позикою – 2,70%. Втім, у договорі не визначено умов застосування вказаних процентних ставок.
Орієнтовна загальна вартість позики визначена в сумі 12017 грн.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У цьому контексті суд вважає за можливе застосувати правові висновки Верховного Суду, які стосуються кредитних правовідносин, які є застосовними і до договору позики, оскільки мають аналогічну правову природу.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 зазначається, що:
- проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (пункт 81);
- припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91);
- на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 97);
- при цьому компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність (пункт 106);
- можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128).
Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що нарахування процентів за користування позикою після настання строку її повернення є безпідставним.
Подібне нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення позики не відповідає суті та змісту укладеного договору. 
Умов щодо можливої пролонгації укладений договір позики не містить.
За таких обставин, умова Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» про те, що у разі прострочення повернення позики та процентів товариство має право нараховувати позичальнику проценти за понадстрокове використання, але не більше 90 календарних днів, не підлягає застосуванню, оскільки по суті не є платою за правомірне користування позикою, а є платою в разі прострочення виконання зобов`язання. 
У разі несвоєчасного повернення позики, та продовження користування позикою після закінчення строку дії договору, права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ст. 625 ЦК України.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути суму процентів за користування позикою впродовж 30 днів дії договору, в обумовленому розмірі.
До складу заборгованості за період з 09.11.2020 року до дня повернення позики – 09.12.2020 року входять 11000 грн. позики та 1617 грн. заборгованості по процентам за користування позикою, а всього 12617 грн.
При цьому, суд враховує, що відповідачем в порядку повернення позики здійснено оплату на загальну суму 950 грн., які зараховані для погашення процентів.
Відтак, залишок заборгованості за укладеним договором позики становить 11667 грн. (з розрахунку: 12617 грн. - 950 грн. = 11667 грн.).
ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклало договір факторингу №10072020 з ТОВ ФК «Профіт Капітал», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі боржників від 30.06.2021 року, в тому числі до ОСОБА_1 (номер у реєстрі - 770) за договором позики №3435988 від 09.11.2020 з загальною сумою заборгованості 36318 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору з доданим реєстром боржників.
Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Таким чином, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на законних підставах набуло право грошової вимоги до ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Враховуючи викладене, перебуваючи в межах заявлених позовних вимог, позов про стягнення з відповідача заборгованості за наданою позикою підлягає задоволенню частково, в межах фактичного залишку заборгованості за договором позики в обумовлений період його дії – 11667 грн. за період з 09.11.2020 року до 08.12.2020 року включно.
Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог у відповідності до положення ст.141 ЦПК України, що становитиме 855,16 грн., з розрахунку, що у процентному співвідношенні задоволені позовні вимоги становлять 32,12% (з розрахунку 2662,40 грн. судового збору х 32,12%/100%=855,16 грн.).
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн., суд виходить з наступного.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, укладений з Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС» в особі директора Разумного Євгенія Миколайовича, додаткову угоду №1/1 до договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, акт №97 прийому-передачі наданої правничої допомоги, платіжну інструкцію, довіреність, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
З акту прийому передачі наданої правничої допомоги убачається, що вартість за проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду складає 7000 грн.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони.
Враховуючи наведене, виходячи з принципів пропорційності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики не представляє значної складності, є типовим та має шаблонний характер. Про вказане, зокрема, свідчить зміст договору про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС», який не має конкретно визначеного предмету і стосується невизначеного обсягу юридичних послуг, а також платіжна інструкція за вказаним договором на загальну суму 175000 грн. Враховуючи характер діяльності ТОВ ФК «Профіт Капітал», яка стосується надання послуг з грошового посередництва, позовна заява до ОСОБА_1 не є унікальною за своєю суттю. За таких обставин суд доходить висновку про непропорційність та нерозумність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал», з 7000 грн. до 2000 грн.
Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, задовольнити частково. 
 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 11667 гривень заборгованості за договором позики №3435988 від 09.11.2020 року.
В задоволенні позовних вимог в іншій частині, відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 855 гривень 16 копійок судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» 2000 гривень витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження - місто Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, код ЄДРПОУ 39992082;
відповідач – ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Алексашина Н.С.