ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2026 року
м. Київ
справа № 940/448/23
провадження № 61-8235св26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В., Шиповича В. В.,
учасники справи:
заявниця -  ОСОБА_1 ,
суб`єкт оскарження: державні виконавці Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 23 березня 
2026 року у складі судді Гуртовенка Р. В. та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2026 року у складі колегії суддів: Левенця Б. Б., Євграфової Є. П., Саліхова В. В.
Зміст скарги та її обґрунтування 
1. У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).
2. На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначала, що на примусовому виконанні у Дарницькому ВДВС у містіКиєві ЦМУ МЮ (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 від 16 серпня 2024 року, відкрите на підставі виконавчого листа від 31 травня 2024 року, виданого Володарським районним судом Київської області у справі № 940/448/23 на підставі постанови Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року, резолютивною частиною якого визначено: тимчасово до набрання законної сили рішенням суду про визначення місця проживання дитини, забезпечити позов шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб, з 10:00 год. кожного першого понеділка місяця по 10:00 год. кожного другого понеділка місяця та з 10:00 год. кожного третього понеділка місяця по 10:00 год. кожного четвертого понеділка місяця безперервно за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити надання дитини ОСОБА_3 для зустрічей з матір`ю у встановлений судом графік побачень.
3. Посилалася на те, що протягом тривалого часу державні виконавці систематично не вживають реальних та дієвих заходів для виконання судового рішення, обмежуючись формальною фіксацією начебто його «виконання» та фактично стаючи на бік боржника, сприяючи останньому.
4. Постановою від 31 липня 2025 року старший виконавець Ковтун В.-М. С. призначила виконавчі дії відповідно до судового рішення о 10:00 год. 04 серпня 
2025 року за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . Однак жодної дії щодо сприяння у передачі дитини або організації спілкування виконавцем не здійснено. Також державним виконавцем не зафіксовано відмови боржника від виконання рішення, не складено належного акту про перешкоджання виконанню судового рішення. Виконавчі дії тривали лише 37 хв.
5. Вважала, що зазначені дії виконавця фактично є імітацією виконання судового рішення, що прямо суперечить вимогам чинного законодавства України. Дії старшого державного виконавця Дарницького ВДВС умісті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Ковтун В.-М. С. зведені до повідомлення про неуспішну спробу побачення та відмову дитини бачитися з нею.
6. Посадовими особами ДВС не залучено експерта або спеціаліста (психолога), а також не вчинено жодних інших дій, передбачених чинним законодавством, інструкцією та здоровим глуздом, чим фактично заблоковано та унеможливлено подальше належне проведення виконавчих дій, а також в черговий раз продемонстровано непрофесіоналізм.
7. Вважала, що у державного виконавця виник прямий і безумовний обов`язок винести постанову про накладення штрафу на боржника ОСОБА_2 , який не був виконаний, що, на її думку, сприяє легалізації невиконання судового рішення.
8. Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд:
- визнати протиправною бездіяльність державних виконавців Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо примусового виконання судового рішення у справі № 940/448/23 в частині зустрічей та спілкування матері з дитиною у встановлений судом графік побачень без присутності батька та будь-яких інших осіб;
- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Ковтун В.-М. С., під час здійснення виконавчих дій 04 серпня 2025 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, які полягали в упередженому ставленні до стягувача, здійсненні психологічного тиску, недопустимих висловлюваннях, створенні конфліктної атмосфери та перешкоджанні реалізації процесуальних прав стягувача, а також у необ`єктивному, неповному та викривленому складанні акту за результатами проведення вказаних виконавчих дій, що не відповідає фактичним обставинам, зокрема умисно не відображає поведінку боржника, емоційний стан дитини та інші істотні деталі, які мають значення для належного виконання судового рішення, та скасувати вказаний акт;
- визнати протиправною бездіяльність державних виконавців Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яка полягає у систематичному невжитті заходів примусового виконання, передбачених статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема у не накладенні штрафів на боржника ОСОБА_2 ;
- зобов`язати державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 невідкладно вчинити наступні дії: вчинити дії з фіксування невиконання боржником ОСОБА_2 судового рішення станом на 04 серпня 2025 року; вирішити питання про застосування до боржника ОСОБА_2 заходів відповідальності, передбачених статтями 64-1, 75 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з невиконанням судового рішення без поважних причин; 
- зобов`язати державного виконавця надалі невідкладно вчиняти виконавчі дії у встановлені судом дні та час, та у разі невиконання рішення боржником - фіксувати це у встановленому законом порядку;
- встановити судовий контроль за виконанням ухвали суду.
Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій
9. Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 23 березня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державних виконавців Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ).
10. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що відсутні підстави вважати, що державний виконавець діяв не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Неможливість виконання судового рішення про забезпечення позову в частині зустрічі і спілкування дитини з матір`ю обумовлена висловленням дитиною небажання спілкуватися з матір`ю (відсутність емоційного контакту дитини з матір`ю), що може бути усунуто шляхом залучення психолога з метою проведення соціальної та психологічної роботи з дитиною та батьками. Доводи скарги про протиправну бездіяльності державного виконавця є необґрунтованими та безпідставними.
11. Постановою Київського апеляційного суду від 28 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 23 березня 2026 року залишено без змін.
12. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення скарги 
 ОСОБА_1 . Судом не встановлено, що державний виконавець діяв не у спосіб та не в межах повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження». Державний виконавець вживає необхідних та можливих дій з метою виконання судового рішення і забезпечення прав стягувача на побачення та спілкування з дитиною.
Узагальнені доводи касаційної скарги
13. 18 червня 2026 року  ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Ставищенського районного суду Київської області 
від 23 березня 2026 рокута постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2026 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення її скарги.
14. Згідно з абзацом 2 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
15. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не урахували, що за відсутності постанови про відкладення виконавчих дій, залучення психолога або іншого компетентного спеціаліста, а також належного встановлення причин відмови дитини, державний виконавець не мав правових підстав вважати невиконання рішення обумовленим поважними причинами.
16. Акцентує увагу на тому, що з моменту відкриття виконавчого провадження не відбулося жодного фактичного побачення матері з дитиною у порядку, визначеному судовим рішенням. Така тривала та повна відсутність виконання судового рішення свідчить про наявність системних перешкод у виконанні судового рішення, які державний виконавець був зобов`язаний не лише формально фіксувати актами, а й усувати шляхом застосування передбачених законом механізмів.
17. Вважає помилковими висновки судів, що саме по собі небажання дитини контактувати з матір`ю є достатньою підставою для визнання поважними причин невиконання судового рішення та незабезпечення фактичного побачення матері з дитиною. Волевиявлення малолітньої дитини не може сприйматися державним виконавцем і судами як самостійна та остаточна підстава для невиконання судового рішення. Відмова дитини від спілкування не може автоматично вважатися поважною причиною невиконання рішення боржником без з`ясування причин такої відмови, поведінки боржника, обставин підготовки дитини до зустрічі, можливого впливу на дитину та без встановлення того, чи дійсно побачення з матір`ю може завдати шкоди здоров`ю або розвитку дитини.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
18. Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 940/448/23, витребувано частину матеріалів цивільної справи щодо розгляду скарги з суду першої інстанції.
19. 13 липня 2026 року відповідні матеріали цивільної справи № 940/448/23 надійшли до Верховного Суду.
20. Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2026 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст відзивів на касаційну скаргу
21. 10 липня 2026 року Дарницький ВДВС умісті Києві КМУ МЮ України через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу  ОСОБА_1 , у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.
22. Відзив на касаційну скаргу обґрунтований посиланням на те, що суди попередніх інстанцій правильно встановили, що головний державний виконавець Дарницького ВДВС у місті Києві КМУ МЮ України Ковтун В.-М. С. здійснює всі передбачені законом заходи, спрямовані на повне, своєчасне та ефективне виконання судового рішення. Зазначає, що було здійснено дії щодо залучення психолога Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб до проведення виконавчих дій, однак у штаті Центру не передбачені посади психолога або медіатора відповідної кваліфікації для надання соціально-психологічних послуг учасникам виконавчих проваджень для вирішення спірних питань та сприяння у виконанні судового рішення. Після цього державним виконавцем було залучено експерта, яка має необхідні знання та досвід в галузі психології, експертна спеціальність «психологічні дослідження», для проведення психологічної експертизи ОСОБА_3 . Експерт приймала участь у виконавчих діях 05 січня 2026 року, 19 січня 2026 року, 26 січня 2026 року. Також було надано висновок експерта № 1/26 за результатами проведення судової психологічної експертизи в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 
від 04 березня 2026 року, згідно з яким участь дитини ОСОБА_3 у виконавчих діях створює хронічне емоційне напруження та чинить на неї психотравмувальний вплив, який проявляється у плачі, психосоматичних реакціях (біль у грудях, збільшення частоти заїкання), прояві страху та поведінкових маркерах уникнення (фізичне притискання до батька, уникання зорового контакту, афективні висловлювання). Подальше застосування примусу до ОСОБА_3 щодо примусових контактів з матір`ю ОСОБА_1 може призвести до поглиблення травматичного досвіду, посилення психоемоційного стресу та більш значних негативних змін в індивідуально-психологічних особливостях дитини.
23. Акцентує увагу на тому, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
24. Підстав для застосування штрафних санкцій відносно ОСОБА_2 немає, оскільки саме дитина ОСОБА_3 відмовляється спілкуватись з матір`ю (стягувачем).
25. За умови небажання дитини спілкуватись з матір`ю не вбачається належної результативності проведення виконавчих дій за відсутності психолога (експерта, спеціаліста), оскільки виконати рішення суду без добровільного бажання дитини фактично неможливо, з огляду на те, що постійно фіксується її небажання зустрічатися зі стягувачкою, яка повсякчас залучає до виконавчих дій сторонніх осіб, які перебувають в квартирі АДРЕСА_2 , а також вдається до викликів поліції за відсутності такої необхідності.
26. 10 липня 2026 року ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 . Зазначає, що він у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 повною мірою та неухильно виконує резолютивну частини постанови Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року з дотриманням якнайкращих інтересів дитини, в умовах примусу, який ініційований стягувачкою. Наголошує, що він не вчиняє жодних перешкод у спілкуванні дитини з біологічною матір`ю. Проте, стягувачка вже неодноразово вчиняла системні й цілеспрямовані зловживання своїми правами, зокрема вдавалася до маніпулятивних дій, які фактично блокують проведення виконавчих дій, що свідчить про її умисне прагнення втрутитись у хід виконання судового рішення, з метою подальшого тиску на нього, в тому числі шляхом подання низки беззмістовних скарг та заяв з протиправними та незаконними вимогами про застосування до нього штрафних санкцій та іншого процесуально-примусового інструментарію. Подані ОСОБА_1 скарги за своїм змістом фактично дублюють одна одну та не спрямовані на реальне і ефективне відновлення нібито порушених прав, а натомість у своїй сукупності свідчать про недобросовісний характер її процесуальної поведінки.
27. Вважає, що саме ОСОБА_1 системно і цілеспрямовано зриває проведення виконавчих дій, створює перешкоди для належного виконання рішення суду, залучає сторонніх сумнівних осіб, які чинять провокативні дії, водночас безпідставно намагається перекласти відповідальність за власні деструктивні дії на державного виконавця.
28. Акцентує увагу на тому, що він не блокує спілкування дитини з матір`ю, дотримується встановленого графіку. Однак, ОСОБА_5 вже тривалий час, через психологічний примус, перебуває у стані глибокого емоційного потрясіння, стійкого страху, постійної психологічної напруги та внутрішньої тривоги. Вважає, що мати протягом тривалого періоду часу свідомо, цілеспрямовано й послідовно здійснює емоційне, психологічне та фізичне насильство відносно дитини, тисне на доньку, демонструючи байдужість до її емоційного стану, внутрішніх переживань, страхів та психологічної безпеки, звинувачує дитину в блокуванні виконання рішення суду.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
29. На виконанні Дарницького відділу ДВС перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Володарського районного суду Київської області № 940/448/23 від 18 березня 2024 року щодо зобов`язання батька ОСОБА_2 забезпечити надання дитини ОСОБА_3 для зустрічей дитини з матір`ю ОСОБА_1 у встановлений судом графік побачень.
30. Постановою Київського апеляційного суду від 18 березня 2024 року тимчасово до набрання законної сили рішенням руду визначення місця проживання дитини, забезпечено позов шляхом встановлення зустрічей ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 та будь-яких інших осіб, з 10:00 год. кожного першого понеділка місяця по 10:00 год. кожного другого понеділка місяця та з 10:00 год. кожного третього понеділка місяця по 10:00 год. кожного четвертого понеділка місяця безперервно за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язано ОСОБА_2 забезпечити надання дитини ОСОБА_3 для зустрічей з матір`ю у встановлений судом графік побачень.
31. 16 серпня 2024 року старшим державним виконавцем Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Ковтун В.-М. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
32. 14 березня 2025 року старшим державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтун В.-М. С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з актами державного виконавця від 27 вересня 2024 року, 07 жовтня 2024 року, 04 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року, 20 січня 2025 року, 03 березня 2025 року, боржника ОСОБА_2 зобов`язано забезпечити надання дитини.
33. Відповідно до постанови про перевірку законності виконавчого провадження від 20 червня 2025 року дії старшого державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ковтун В.-М. С. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 від 14 березня 2025 року визнано такими, що вчинені з порушенням вимог пункту 9 частини першої статті 39, статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 14 березня 2025 року, винесену старшим державним виконавцем Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Ковтун В.-М. С. 
34. 23 червня 2025 року головний державний виконавць Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Данилюк О. Б., керуючись статтею 41 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про відновлення виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження та до Володарського районного суду Київської області для повернення оригіналу виконавчого документа до відділу.
35. 31 липня 2025 року до Дарницького ВДВС надійшов оригінал виконавчого листа Володарського районного суду Київської області № 940/448/23 
від 18 березня 2024 року. Після надходження вказаного оригіналу виконавчого документу державним виконавцем організовано подальше примусове виконання. Для цього старшим державним виконавцем Ковтун В.-М. С. 31 липня 2025 року винесено постанови про залучення: працівників органів внутрішніх справ Дарницького УП ГУНП для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту державних виконавця/ів та залучених осіб при проведенні виконавчих дій, представників органу опіки та піклування для участі у проведенні виконавчих дій, представників (психологів) Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб у проведенні виконавчих дій, що відбудуться 04 серпня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 о 10:00 год.
36. Дарницький районний в місті Києві центр соціальних служб розглянув постанову від 31 липня 2025 року ВП № НОМЕР_1 стосовно залучення представників (психологів) Центру до участі у виконавчому провадженні, про що листом № 101/47-1238 від 01 серпня 2025 року повідомив, що Типовим штатним розписом, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 26 січня 2021 року № 29 «Про затвердження Примірного штатного нормативу чисельності працівників районного, міського, районного у місті, селищного, сільського центру соціальних служб», у штаті Центру не передбачені посади психолога або медіатора відповідної кваліфікації для надання соціально-психологічних послуг учасникам виконавчих проваджень для вирішення спірних питань та сприяння у виконанні судового рішення.
37. Враховуючи вищевикладене, Центр не має повноважень та правових підстав бути залученим до участі у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Додатково повідомлено, що оцінку емоційного та психологічного стану дитини (бесіди, зустрічі зі сторонами виконавчого провадження, дитиною тощо) проводять незалежні психологи, які мають відповідну підготовку та відповідне кваліфікаційне свідоцтво державного зразка.
38. 04 серпня 2025 року старшим державним виконавцем Ковтун В.-М. С. проведено перевірку виконання рішення суду, за результатами якої встановлено, що ОСОБА_2 забезпечено надання дитини ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , для зустрічі дитини з матір`ю ОСОБА_1 , але дитина відмовилася заходити до квартири та спілкуватися з матір`ю. Остання намагалась вмовити дитину, проте дитина відпиралась від матері та відмовилась спілкуватись. За результатом проведених виконавчих дій державним виконавцем складено відповідний акт від 04 серпня 2025 року. Виконавчі дії фіксувались на боді-камеру представника патрульної поліції ст. лейтенанта поліції Ступак В. В. За умови небажання дитини спілкуватись з матір`ю не вбачається належної результативності проведення виконавчих дій за відсутності участі психолога (експерта, спеціаліста).
39. В ході проведення виконавчих дій виявлено наявність стійкого конфлікту між сторонами виконавчого провадження, виконавчі дії супроводжуються галасом, з`суванням відносин між сторонами при дитині, залученням сторонніх осіб без повідомлення державного виконавця, викликів працівників поліції та ігнорування вимог державного виконавця.
40. Старшим державним виконавцем Ковтун В-М. С. скеровано запити до органів (установ та організацій) державної влади щодо залучення відповідного спеціаліста до роботи з дитиною в межах виконавчого провадження, і тільки Дніпровський центр соціальних служб у місті Києві повідомив про наявність такого спеціаліста, який може проводити соціальну роботу з дитиною, проте за умови згоди двох батьків дитини.
41. 10 вересня 2025 року старшим державним виконавцем відділу 
Ковтун В.-М. С. скеровано боржнику та стягувачу вимогу виконавця щодо надання письмової згоди до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб на проведення психологічної роботи з дитиною.
42. 24 вересня 2025 року боржник повідомив про надання ним згоди на таку роботу.
43. Згоди ОСОБА_1 до Дніпровського центру соціальних служб у місті Києві про проведення психологічної робот з дочкою ОСОБА_3 не надходило.
44. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради від 17 липня 2023 року № 161 рекомендовано ОСОБА_2 звернутись до психолога із запитом про надання рекомендацій щодо налагодження позитивного ставлення дитини ОСОБА_3 до її матері ОСОБА_1 , рекомендувати батькам дотримуватись рекомендацій психолога.
45.  ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 письмово звертались із запитами до компетентних органів та організацій щодо можливості проведення психологічної роботи з дитиною ОСОБА_3 .
46. Судовий експерт ОСОБА_7 , яка була залучена старшим державним виконавцем Ковтун В-М. С. до участі у виконавчих діях, у своєму висновку № 1/26 від 04 березня 2026 року, зазначила, зокрема, що подальше застосування примусу до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо примусових контактів з матір`ю ОСОБА_1 може призвести до поглиблення травматичного досвіду, посилення психоемоційного стресу та більш значних негативних змін в індивідуально-психологічних особливостях дитини ОСОБА_3 .
Позиція Верховного Суду
47. Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
48. Відповідно до положень абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
49. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
50. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
51. Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
52. Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).
53. Зазначене конституційне положення конкретизовано у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
54. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
55. Виконання судового рішення відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
56. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
57. Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією 
або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права 
чи свободи.
58. Згідно із частиною другою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
59. Спірні правовідносини стосуються виконання судового рішення про встановлення зустрічей ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 . Звертаючись до суду із скаргою на дії державних виконавців Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), заявниця посилалася на їх протиправну бездіяльність при виконанні судового рішення. Вважає, що державний виконавець систематично не вживає заходів примусового виконання, передбачених статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», не залучає експерта або спеціаліста (психолога) та безпідставно посилається лише на відмову дитини у спілкуванні з матір'ю, чим блокує виконання судового рішення. Вона неодноразово зверталася до суду із скаргами на дії державного виконавця у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. У справі, що переглядається в касаційному порядку, скарга на дії державного виконавця стосується порушення процедури виконання судового рішення, що відбувалася 04 серпня 2025 року.
60. Відповідно до частин першої - третьої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.
61. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.
62. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.
63. Згідно з положеннями пунктів 6-9 Розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, при виконанні рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною державний виконавець за потреби залучає органи опіки та піклування.
64. За наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону.
65. У разі якщо боржник не виконує рішення у зв`язку з відмовою дитини контактувати зі стягувачем, державний виконавець в установленому порядку залучає представників органів опіки та піклування, експерта або спеціаліста (психолога) для виявлення та/або підтвердження причин такої відмови.
66. Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.
67. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення про встановлення побачення з дитиною державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішення, передбачені частиною третьою статті 64-1 Закону.
68. Судами попередніх інстанцій встановлено, що перед здійсненням перевірки виконання боржником судового рішення, яка мала відбутися 04 серпня 2025 року о 10:00 год., постановами державного виконавця від 31 липня 2025 року до проведення виконавчих дій було залучено працівників органів внутрішніх справ, органу опіки та піклування, представників (психологів) Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб. 
69. Під час вчинення виконавчих дій 04 серпня 2025 року ОСОБА_2 забезпечив присутність дитини ОСОБА_3 місці виконання судового рішення про встановлення зустрічей матері та дитини, однак дитина категорично та емоційно відмовилася заходити до квартири матері і спілкуватися з нею. ОСОБА_1 намагалася вмовити доньку, однак дитина не погодилася. Виконавчі дії проводилися за участю посадової особи органу опіки та піклування - начальника відділу з питань вирішення сімейних спорів Синявської Н., представника патрульної поліції - старшого лейтенанта поліції Ступак В. В., а також сторонніх осіб, які відмовилися виходити з квартири. Стягувачка та боржник у присутності дитини з'ясовували стосунки на підвищених тонах, також мали місце крики з боку сторонніх осіб.
70. За результатами проведення виконавчих дій державний виконавець склала відповідний акт від 04 серпня 2025 року.
71. У подальшому державний виконавець Ковтун В.-М. С. здійснювала додаткові дії щодо залучення відповідного спеціаліста (психолога) до роботи з дитиною та батьками в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1(запити від 06 серпня 2025 року, 14 серпня 2025 року, 17 жовтня 2025 року, 24 грудня 2025 року до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб, Дарницького районного в місті Києві центру соціальних служб, Служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу Київської міської ради та Київського міського центру соціальних служб, Центру сім'ї Дарницького району міста Києва, Дніпровського центру соціальних служб у місті Києві та ГС «Національна психологічна асоціація»). У відповідь на зазначені запити Дніпровський центр соціальних служб у місті Києві повідомив про наявність спеціаліста, який може проводити соціальну роботу з дитиною, проте за умови згоди двох батьків дитини. Батько повідомив про надання ним згоди на таку роботу, мати своєї згоди не надала. 
72. Крім того, державний виконавець постановою від 02 січня 
2026 року залучила до проведення виконавчих дій експерта ОСОБА_7 , члена дивізіону ювенальної психології ГС «Національна психологічна асоціація», судового експерта з психологічних досліджень, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникли під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, зокрема виявлення та/або підтвердження причин відмови дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спілкуватися з матір`ю ОСОБА_1 .
73. Відповідно до постанови державного виконавця від 28 січня 2026 року у виконавчому провадженні було призначено психологічну експертизу 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вирішення якої поставлено питання: 1) якими є психологічні причини відмови ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від спілкування з матір'ю - стягувачкою ОСОБА_1 ?; 2) як психологічно впливає на дитину її участь у виконавчих діях та чим це обумовлено?; 3) чи відповідає найкращим інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подальша участь у виконавчих діях? 
74. Експерт приймала участь у виконавчих діях 05 січня 2026 року, 19 січня 2026 року, 26 січня 2026 року та надала висновок № 1/26 за результатами проведення судової психологічної експертизи в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 04 березня 2026 року, згідно з яким: 1) відмова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від примусового спілкування з матір`ю ОСОБА_1 є захисною психологічною реакцією на травматичний досвід попередніх взаємодій та стресові ситуації під час примусових контактів з матір`ю ОСОБА_1 у межах виконавчих дій та є власним волевиявленням дитини ОСОБА_3 ; 2) емоційний стан ОСОБА_3 (психічна напруга/фрустрованість), знаходяться у причинному зв`язку з її примусовою участю у виконавчих діях. Участь дитини ОСОБА_3 у виконавчих діях створюють хронічне емоційне напруження та чинить на неї психотравмувальний вплив, який проявляється у плачі, психосоматичних реакціях (біль у грудях, збільшення частоти заїкання), прояві страху та поведінкових маркерах уникнення (фізичне притискання до батька, уникання зорового контакту, афективні висловлювання); 3) подальша участь ОСОБА_3 у виконавчих діях у виявленій формі примусової комунікації з матір`ю ОСОБА_1 не відповідає її психологічним потребам у безпеці та стабільності. Застосування примусу до дитини ОСОБА_8 (примусове спілкування дитини ОСОБА_8 з матір`ю ОСОБА_1 під час проведення виконавчих дій) є стресогенним для дитини ОСОБА_8 та підсилює емоційний та травматичний дистрес дитини. Подальше застосування примусу до ОСОБА_8 щодо примусових контактів з матір`ю ОСОБА_1 може призвести до поглиблення травматичного досвіду, посилення психоемоційного стресу та більш значних негативних змін в індивідуально-психологічних особливостях дитини ОСОБА_8 .
75. Встановивши, що державний виконавець здійснив виконавчі дії у межах повноважень, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, залучив спеціалістів у справах дітей, кваліфікованого експерта у сфері ювенальної психології, збирав відповідні відомості, психологічні характеристики для встановлення причин відсутності у дитини бажання спілкуватися з матір'ю з метою подолання такого небажання, водночас неможливість виконання судового рішення про забезпечення позову в частині зустрічі і спілкування дитини з матір`ю, зокрема 04 серпня 2025 року, обумовлена категоричною незгодою дитини та відсутністю між нею та матір'ю емоційного контакту, а не діями боржника, який виявляв готовність у виконанні судового рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов мотивованого висновку про відсутність протиправних дій чи бездіяльності державного виконавця, які мали місце при організації та проведенні перевірки виконання боржником судового рішення про встановлення побачення з дитиною 04 серпня 2025 року. 
76. Колегія суддів звертає увагу, що тривале невиконання судового рішення про встановлення зустрічей матері з донькою може свідчити про порушення права заявниці на повагу до приватного і сімейного життя, на возз`єднання з сім`єю. Водночас вважає, що при організації та проведенні перевірки виконання боржником судового рішення про встановлення побачення з дитиною 04 серпня 2025 року державний виконавець вжила усіх залежних від неї заходів щодо фактичного виконання судового рішення та сприяння возз`єднанню матері з дитиною. 
77. ЄСПЛ зауважував, що у пов`язаних з питаннями опіки справах інтереси дітей мають надзвичайне значення. Найкращим інтересам дитини має приділятись першочергова увага і вони, у залежності від свого характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. У справах щодо здійснення одним із батьків прав на спілкування стаття 8 Конвенції передбачає батьківське право на вжиття заходів з метою возз`єднання зі своєю дитиною та обов`язок національних органів влади сприяти такому возз`єднанню настільки, наскільки інтереси дитини передбачають, що має бути зроблено все для збереження особистих стосунків, і, за необхідності, відновлення сім`ї; обов`язок держави полягає не у досягненні результату, а у вжитті заходів (рішення ЄСПЛ «Вишняков проти України», № 25612/12, § 35-36).
78. У цьому контексті слід звернути увагу на те, що подальші дії державного виконавця (після фіксації відсутності згоди дитини на спілкування з матір'ю 
04 серпня 2025 року), а саме залучення експерта у сфері ювенальної психології, отримання психологічної характеристики дитини, пропозиція батькам співпрацювати з центром соціальних служб на проведення психологічної роботи з дитиною, свідчить про вжиття заходів з метою виконання судового рішення з дотриманням прав батьків та забезпеченням найкращих інтересів дитини, у чому також повинні бути зацікавлені батьки дитини - сторони виконавчого провадження. 
79. Колегія суддів наголошує, що батьки мають співпрацювати у забезпеченні належного контакту кожного з них з дитиною, встановлення можливості спілкування та спільного проведення часу.
80. Державний виконавець з метою ефективності виконавчого провадження може скласти комплексну стратегію виконання судового рішення, до розробки якої залучити сторін виконавчого провадження, фахівців з ювенальної психології, представників органу опіки та піклування тощо. ОСОБА_1.має право особисто долучитись до розробки ВДВС комплексної стратегії виконання рішення суду та/або запропонувати зі свого боку відповідних фахівців, які б могли надати рекомендації щодо налагодження контакту доньки з матір'ю, враховуючи конкретну сімейну ситуацію та психоемоційні особливості батьків і дитини.
81. Відсутність доказів невиконання 04 серпня 2025 року саме боржником без поважних причин судового рішення не дає підстави для застосування державним виконавцем заходів реагування, передбачених статтями 64-1, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 травня 2026 року у справі № 335/7222/21.
82. Посилання заявниці на відсутність постановленої державним виконавцем при вчиненні виконавчий дій 04 серпня 2025 року постанови про відкладення виконавчих дій, без належного обґрунтування, в чому саме дії державного виконавця суперечать нормам Закону України «Про виконавче провадження» та порушують її права, не свідчить про наявність правових підстав для задоволення скарги на дії/бездіяльність державного виконавця (схожих правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31 березня 2025 року у справі № 712/11457/19, від 22 липня 2025 року у справі № 759/11905/23).
83. Суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам дійшли мотивованого висновку про необґрунтованість доводів скарги 
ОСОБА_1 щодо порушення державним виконавцем Дарницького ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема при проведенні 04 серпня 2025 року перевірки виконання боржником судового рішення про встановлення зустрічей ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності батька ОСОБА_2 .
84. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
85. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
86. Висновки суду апеляційної інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі. 
87. Верховний Суд неодноразово зауважував, що зважаючи на різноманітність правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, ураховуючи фактичні обставини, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі 
№ 201/16373/16-ц, від 08 серпня 2023 року у справі 
№ 910/8115/19(910/13492/21)).
88. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
89. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
90. З урахуванням меж касаційного оскарження та визначених заявницею підстав касаційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
91. Водночас слід звернути увагу, що державний виконавець має у межах своєї компетенції вживати подальших заходів, спрямованих на виконання судового рішення та забезпечення права заявниці на возз`єднання з сім`єю, а також застосовувати пропорційні примусові заходи. 
Керуючись статтями 402, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 23 березня 
2026 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 травня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Сердюк

В. В. Шипович