ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2026 р.  Справа № 911/1425/26 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

розглянувши матеріали справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи)

за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер групс", м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область
про стягнення 133 344, 94 грн 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київський метрополітен" звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер групс" про стягнення 133 344, 94 грн неустойки за договором оренди.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати орендної плати відповідно до Договору оренди № 159 від 26.03.2012 р. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.05.2026 р. відкрито провадження у справі № 911/1425/26 за позовом КП "Київський метрополітен" до ТОВ "Тімбер групс" про стягнення 133 344, 94 грн і визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи), встановлено сторонам строки для подачі відповідних заяв по суті спору.
Відповідач про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи) був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву та інші заяви по суті спору не надав. Обов`язок по повідомленню відповідача про час та місце судового засідання судом виконано, так як усі процесуальні документи по справі направлені відповідачу за його адресою реєстрації місцезнаходження: 08301, вул. Київський Шлях, буд. 79-В, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область, та за всіма іншими адресами, що вказані у позовній заяві і містяться у матеріалах справи. Про зміну адреси місцезнаходження відповідач позивача і суд не повідомляв. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд – 

ВСТАНОВИВ:

26.03.2012 р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), правонаступником якого є Департамент (надалі за договором - орендодавець), відповідачем (за договором - орендар) та позивачем (надалі за договором - підприємство) було укладено договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади міста Києва в оренду №159 (надалі - Договір), згідно з умов п. 1.1. якого у відповідності до умов якого, орендодавець на підставі рішення Київської міської ради «Про надання дозволів на продовження дії договорів оренди, на укладення договорів суборенди, внесення змін до рішень Київської міської ради та внесення змін до договорів оренди», а саме: від 22.09.2011р. №66/6282 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроет», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря (об`єкт оренди), що знаходиться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), б/н, для торгівлі непродовольчими товарами.
У відповідності до п. 2.1 договору об`єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроет», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 22,0 кв.м. та зазначена в викопіюванні зі схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід`ємну частину цього договору.
Згідно з п. 4.15 договору відповідач після припинення дії договору оренди зобов`язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі позивачу.
Пунктом 7.6 договору обумовлено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об`єкта оренди на дату повернення
У відповідності до п. п. 8.5.6 договору у разі припинення дії цього договору, орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю/переходу станції метро «Петрівка» в термін, визначений п. 4.15 цього договору, від своїх тимчасових огороджуючи конструкцій. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті договору умов, орендодавець самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями (кіоском).
Згідно з п. 9.1 договору він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 26.03.2012 р. по 24.03.2015 р. (два роки 364 дні). У разі, якщо законом передбачене нотаріальне посвідчення і державна реєстрація, цей договір є укладеним з моменту державної реєстрації.
За змістом п. 9.7 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього договору.
Відповідно до акту приймання-передачі від 26.03.2012 року позивачем передано, а відповідачем прийнято об`єкт оренди (засвідчена копія міститься у матеріалах справи).
20.03.2015 року позивач листом №109-НДЦ, враховуючи умови п. 9.7 договору, норми ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст. 764 Цивільного кодексу України, повідомив відповідача про те, що договір оренди від 26.03.2012 року №159 продовжуватись не буде та зазначив про необхідність звільнити орендоване майно.
Вказаний лист був отриманий відповідачем 26.03.2015 року, що підтверджується зворотнім повідомленням.
За таких обставин, враховуючи, що на дату закінчення строку договору оренди (24.03.2015) і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення спірного договору на новий строк, спірний договір припинив свою дію, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 р. у справі № 910/24553/15 за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волна Трейд" (наразі – ТОВ «Тімбер Групс») про виселення з орендованого майна та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю і вирішено виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Волна Трейд" з орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 22,0 кв. м., що знаходиться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1); зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Волна Трейд" у строк не пізніше 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили демонтувати свої тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Волна Трейд" та знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1), загальною площею 22,0 кв.м., згідно з викопіюванням зі Схем тимчасового розташування МАФ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Волна Трейд" на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" судовий збір у розмірі 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2017 р. рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 р. у справі № 910/24553/15 залишено без змін.
Постановою Вищого господарського суду України від 28.11.2017 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.08.2017 р. у справі № 910/24553/15 залишено без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частин 4, 5, 7 ст. 75 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.
Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 р. у справі № 910/24553/15 за позовом Комунального підприємства "Київський метрополітен" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волна Трейд" про виселення з орендованого майна та зобов`язання вчинити дії.
Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.
Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом у процесі розгляду справи, відповідач не виконав свій обов`язок перед позивачем щодо звільнення орендованого майна, а саме: частини переходу загальною площею 22,0 кв. м., що знаходиться за адресою: станція метро «Петрівка» (вестибюль №1) згідно з рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 р. у справі № 910/24553/15.

Як було зазначено вище, у своїй позовній заяві позивач з урахуванням рішення Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 р. у справі № 910/24553/15 просить суд стягнути з відповідача на користь позивача неустойку у розмірі 133 344, 94 грн передбачену ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України за періоди користування відповідачем орендованим майном за договором № 159 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.03.2012 р. з жовтня 2025 р. по березень 2026 р. у відповідності до виконаних ним розрахунків.
Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із орендою майна здійснюється Господарським кодексом України (за умови якщо правовідносини виникли на час чинності даного нормативно-правового акту), Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.
Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
Частиною 1 ст. 286 цього ж кодексу передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Частиною 1 ст. 762 цього ж кодексу передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Частиною 1 ст. 530 цього ж кодексу закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
За змістом статті 764 цього ж кодексу якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Як встановлено судами в межах розгляду справи № 910/24553/15, 20.03.2015 р. позивач, реалізуючи своє право, визначене вказаною статтею 764 Цивільного кодексу України, направив відповідачу лист про відмову від договору № 159 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.03.2012 р., яке останній отримав 26.03.2015 р.
Враховуючи те, що після отримання зазначеного листа відповідач протягом місяця не направив орендодавцю заперечення щодо поновлення спірного договору на новий строк, суд дійшов висновку, що спірний договір припинив свою дію, у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено з 24.03.2015 р. про що встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 у справі № 910/24553/15.
Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути із відповідача неустойку, передбачену ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України за періоди користування відповідачем орендованим майном за договором № 159 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 26.03.2012 р. з жовтня 2025 р. по березень 2025 р. всього на загальну суму 133 344, 94 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Статтею 785 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. 
2. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.
При цьому для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 ЦК України, необхідна наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
До предмета доказування при розгляді спорів щодо стягнення неустойки в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України, як подвійної плати за користування орендованим майном після спливу строку дії договору оренди, входять обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк; умисне ухилення орендаря від обов`язку щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди; утримання орендованого майна у володінні орендаря та перешкоджання орендарем в доступі орендодавця до належного йому об`єкта оренди; відсутності з боку орендодавця бездіяльності та невчинення ним дій, спрямованих на ухилення від обов`язку прийняти орендоване майно від орендаря та оформити повернення наймачем орендованого майна.
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 02.09.2014 у справі №3-85гс14, а також Касаційний господарський суд у складі об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 13.12.2019 у справі №910/20370/17. 
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ст. 86 цього ж кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 р. у справі № 917/1307/18.
У процесі розгляду справи, відповідачем у відповідності до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б доводили відсутність його вини у неповерненні орендованих приміщень. 
Враховуючи вищезазначені положення законодавства та встановлені судом обставини, у позивача виникло право на нарахування неустойки відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.
Розрахунок неустойки за періоди користування відповідачем орендованим майном, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення із відповідача неустойки за користування орендованим майном у вищевказані періоди у розмірі 133 344, 94 грн.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 191, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тімбер групс" (08301, вул. Київський Шлях, буд. 79-В, м. Бориспіль, Бориспільський район, Київська область; ідентифікаційний код 25588907) на користь Комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, пр-кт Перемоги, буд. 35, м. Київ; ідентифікаційний код 03328913) 133 344 (сто тридцять три тисячі триста сорок чотири) грн 94 (дев`яносто чотири) коп. неустойки та судові витрати 3 328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн 00 (нуль) коп. судового збору.
3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду. 

Суддя В.М.Бацуца