УХВАЛА

07 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 560/3525/26
провадження № К/990/28822/26
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Дашутіна І.В., Мельник-Томенко Ж.М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2026 року у справі №560/3525/26
за позовом ОСОБА_1 до Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог, просив:
- скасувати постанови відповідача про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчих провадженнях №78585040 та №78585130;
- зобов`язати повернути позивачу кошти, які були незаконно стягнуті на підставі цих постанов;
- стягнути моральну шкоду у розмірі у розмірі 1 500 000,00 грн.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.04.2026, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2026 у справі №560/3525/26, позов задоволено частково.
Визнано протиправними та скасовано постанови головного державного виконавця Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №78585040 та №78585130 від 10.07.2025.
Визнано протиправними та скасовано постанови головного державного виконавця Летичівського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №78585040 та №78585130 від 22.07.2025.
Стягнуто на користь позивача із відповідача 1000 грн моральної шкоди.
Відмовлено у задоволенні решти вимог позову.
Не погодившись із прийнятими у справі судовими рішеннями в частині відмови в задоволенні позовних вимог стосовно стягнення моральної шкоди в повному обсязі, позивач звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, перевіривши матеріали якої, Суд зазначає таке.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини третьої статті 333 КАС України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями 280, 281, 287, 288 цього Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
Положеннями статті 287 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
З матеріалів касаційної скарги слідує, що в цій справі спір виник у відносинах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби.
За такого правового врегулювання та обставин справи, оскарження судового рішення в касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд такої скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовної практики.
У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.
Касаційна скарга не містить обґрунтувань, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ.
Перевіряючи матеріали касаційної скарги, Судом установлено, що зміст ухвалених у цій справі оскаржуваних судових рішень та доводи, викладені у касаційній скарзі, не дають підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у застосуванні норм процесуального права у такій категорії адміністративних справ.
А тому, слід відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.
Керуючись статтями 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2026 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2026 року у справі №560/3525/26.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук
І.В. Дашутін
Ж.М. Мельник-Томенко
Судді Верховного Суду