ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2026 року | м. Полтава | Справа № 440/11668/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Молодецького Р.І.,
за участю:
секретаря судового засідання - Гринько Я.О., 
представника позивача - Тарасенко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вантажер" (далі також - позивач, товариство, платник податків) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі також - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Полтавській області), в якій просить скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області ДПС України: № 00117020704 від 12.08.2025; № 00117030704 від 12.08.2025; № 00117090704 від 12.08.2025; № 00117080704 від 12.08.2025; № 00117060704 від 12.08.2025.
Наявність обставин, які свідчать про порушення прав платника податків, позивач пов`язує з фактом протиправності та необґрунтованістю сформованих ГУ ДПС у Полтавській області податкових повідомлень-рішень, якими товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податків: на прибуток, додану вартість, на доходи фізичних осіб, збільшено грошове зобов`язання з військового збору та застосовано штрафну (фінансову) санкцію за платежем податок на додану вартість за не реєстрацію податкової накладної. Зокрема зазначає, що дії відповідача зі складання ППР є такими, які вчинені не у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з порушенням «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків». Зокрема, позивач звертає увагу, що єдиним документом, який мав би стати підставою для складання ППР, міг би бути акт про результати перевірки, який мав би містити підписи трьох головних державних інспекторів. Натомість, в графах для підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 невстановленою особою розміщені написи «відпустка». Факт відсутності підпису під актом як обов`язкового реквізиту офіційного службового документа державного органу та як невиконання службового обов`язку посадових осіб (порушення порядку оформлення результатів перевірки) тягне за собою єдино можливий процесуальний наслідок - визнання самого документа недопустимим доказом у справі з наступним його повним відхиленням судом. Вказане на думку позивача є самостійною та достатньою підставою для відсутності потреби обґрунтовувати «виявлені порушення» по суті та для скасування вище вказаних ППР, за умови, коли відсутня підстава для їх складання. З приводу фіктивності операцій з придбання палива у ТОВ «ВІТАЛІТІ МІСТ», що призвело до заниження доходу, позивач зазначає, що контролюючим органом без будь-яких правових підстав, зроблено висновок про фіктивний характер діяльності контрагента саме в межах господарських правовідносин з позивачем. Щодо недобросовісності контрагента, як підстави для встановлення факту безпідставності віднесення ТОВ «Вантажер» до податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «ВІТАЛІТІ МІСТ», відповідачем фактично вчинено спробу в односторонньому порядку перекласти на ТОВ «Вантажер» юридичну відповідальність за «недобросовісні» (на думку контролюючого органу) дії контрагента позивача. З приводу порушень під час отримання транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 , то висновок про відсутність реальних господарських операцій з цим перевізником головний державний інспектор зробив на основі того, що у ОСОБА_2 відсутні власні чи орендовані транспортні засоби, відсутня інформація про працевлаштування частини водіїв, зазначених в ТТН, декларування ОСОБА_2 за 2023 рік 667 707 грн. 50 коп., хоча ТОВ «Вантажер» перерахувало останньому 1 180 668 грн. за транспортні послуги. Проте, стверджує позивач, чинним законодавством не передбачено обов`язку перевіряти наявність чи відсутність транспортних засобі чи будь-яких інших елементів матеріально-технічної бази у контрагента. Суть правовідносин, які склались між ТОВ «Вантажер» та ФОП ОСОБА_2 , в межах яких проведено податкову перевірку, полягала в тому, що ТОВ «Вантажер» надав послуги з експедирування. З приводу «порушень» під час реалізації транспортного засобу (неправомірна уцінка без документального підтвердження), DAF НОМЕР_1 , модель FT XF 105.410, ОСОБА_3 , то в акті про результати перевірки від 22.07.2025 року № 9987/16-31-07-04-02/44592090 зазначено, що платником здійснено неправомірну уцінку без документального підтвердження. В свою чергу, в цьому ж акті, головний державний інспектор зазначає, що ТОВ «Вантажер» надало пояснення з доданим листом діагностики від спеціалізованої компанії «Трак Сервіс і КО», де вказано перелік недоліків авто та вартість їх усунення, заміни деталей та агрегатів. Позивач зазначає, що суб`єкти оціночної діяльності не володіють, і не повинні володіти спеціальними навиками для визначення справності/не справності автомобіля та їх деталей. Обов`язку залучати для таких операцій суб`єктів оціночної діяльності ПК України не містить. І, що не менш важливо, вказані операції платником не проведені без документального підтвердження, що не відповідає дійсності, і хибність цієї позиції підтверджується в самому акті. Натомість, відповідачем не доведено невідповідність вартості реалізації авто його реальній вартості з врахуванням необхідної заміни двигуна. Відповідачем не залучено суб`єкта оціночної діяльності для спростування хибності оцінки майна платником, не доведено відсутність права у ТОВ «Трак Сервіс і Ко» здійснювати діяльність з діагностики та ремонту транспортних засобів, що в свою чергу тягне за собою наслідки, передбачені КАС України в частині виконання обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень неправомірності дій особи. Більш того, під час розрахунку зобов`язань зі сплати військового збору (ППР № 00117090704 від 12.08.2025 року) та ПДФО (ППР № 00117080704 від 12.08.2025 року), відповідачем допущено помилку, невірно розраховано/застосовано натуральний коефіцієнт в межах п. 164.5 ст. 164 ПКУ, що в свою чергу є самостійною підставою для скасування вказаних ППР. Отже просить задовольнити позов.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 (суддя: Канигіна Т.С.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження в адміністративній справі № 440/11668/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначене підготовче судове засідання.
23.09.2025 через систему «Електронний суд» від Головного управління ДПС у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Щодо підписання акта «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖЕР», код за ЄДРПОУ 44592090» «ВАНТАЖЕР», код за ЄДРПОУ 44592090» від 22.07.2025 №9987/16-31-07-0402/44592090 одним державним інспектором, відповідач зазначає, що результати проведеної роботи вищенаведених ревізорів були надані у довідках як складові частини акта перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖЕР» (код за ЄДРПОУ 44592090), головного державного інспектора ОСОБА_4 довідка від 17.07.2025 №5032/16-31-07-04-02, ОСОБА_1 довідка від 10.07.2025 №4845/16-31-07-06-02. Зазначені матеріали були враховані під час оформлення матеріалів перевірки та відображені в акті «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЖЕР», код за ЄДРПОУ 44592090» від 22.07.2025 № 9987/16-31-07-04-02/44592090. Щодо нереальності операцій з придбання палива у ТОВ «ВІТАЛІТІ МІСТ», на які вказується у податкових повідомленнях-рішеннях № 00117020704 та № 00117030704 від 12.08.2025, то до перевірки не надано фіскальні чеки щодо підтвердження заправки автомобілів, електронних талонів відпуску палива, Актів відпуску нафтопродуктів сертифікатів відповідності пального ТОВ «ПРАЙМ ГРУПП НАФТА». Щодо порушення під час отримання транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 , то за результатами аналізу наявної інформації щодо діяльності ФОП ОСОБА_2 встановлено неможливість виконання оформлених господарських операцій наявними трудовими ресурсами, відсутність на обліку власних та орендованих транспортних засобів, відсутність у ФОП ОСОБА_2 об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих з постачальниками господарських операцій, що свідчить про здійснення ФОП реалізації послуг з метою формування витрат на третіх осіб. Щодо неправомірної уцінки автотранспортного засобу DAF НОМЕР_1 , модель FT ХF 105.410 спеціалізований вантажний сідловий тягач, на суму 160 000 грн без документального підтвердження, відповідач зазначає, що в ході проведення перевірки виявлено неправомірну уцінку автотранспортного засобу (без документального підтвердження) DAF НОМЕР_1 , модель FT ХF 105.410 спеціалізований вантажний сідловий тягач, на суму 160 000 грн., та в подальшому -реалізацію основного засобу за ціною нижчою за його залишкову вартість. Так оцінка майна здійснюється, зокрема, для переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку. Отже, перевіркою встановлено, не нарахування податкових зобов`язань на суму розраховану виходячи з перевищення балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною реалізації основного засобу. Отже просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «ВАНТАЖЕР» відмовити в повному обсязі.
29.10.2025 позивачем через систему «Електронний суд» подана відповідь на відзив, в якому позивач зазначив, що відзив поданий поза межами процесуального строку, без клопотання про продовження строку на надання відзиву, без належного клопотання про поновлення строку на подачу відзиву, тому вказаний відзив не може бути врахований. Вказаний відзив не містить аргументів, які спростовують обґрунтування позовних вимог. Фактично, із важливого та нового у вказаному відзиві є визнання відповідачем факту того, що акт за результатами перевірки, який і став юридичною підставою для всіх подальших наслідків, таки не був підписаний двома з трьох посадових осіб відповідача у встановленому чинними нормативними актами порядку. Решта відзиву - це цитування акта про результати перевірки без будь-яких заперечень проти доводів позовної заяви.
Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 №501 у зв`язку із призначення судді Канигіної Т.С. на посаду судді Сьомого апеляційного адміністративного суду на підставі Указу Президента України від 13.12.2025 №954/2025, з урахуванням наказу голови Полтавського окружного адміністративного суду від 16.12.2025 №69/10 про відрахування її зі штату суду, відповідно до розпорядження керівника апарату №14/19 від 19.12.2025 "Про здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями судових справ та матеріалів, які перебували в провадженні судді Канигіної Т.С.", відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №440/11668/25 за результатами якого суддею з розгляду цієї справи визначено суддю Молодецького Р.І., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду (суддя: Молодецький Р.І.) від 29.12.2025 адміністративну справу №440/16688/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень прийнято до провадження. Призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду, постановленою в підготовчому засіданні 01.04.2026 без оформлення окремого документа, зазначеною у протоколі судового засідання, керуючись приписами ст.180,183 КАС встановлений наступний порядок з`ясування обставин справи та дослідження доказів під час розгляду справи по суті: дослідження письмових доказів. Закрите підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.04.2026 року на 11:00.
05.08.2026 судом на підставі статті 227 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 17.08.2026 року о 14 год. 30 хв. 
У вступному слові представник позивача просив суд позов задовольнити, скасувати: податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області ДПС України: № 00117020704 від 12.08.2025; № 00117030704 від 12.08.2025; № 00117090704 від 12.08.2025; № 00117080704 від 12.08.2025; № 00117060704 від 12.08.2025., з підстав та мотивів викладених в адміністративному позові та наданих суду поясненнях.
Представник відповідача у вступному слові просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву.
Суд, заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази надані сторонами та заяви по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Вантажер» (код ЄДРПОУ 44592090) зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Полтавській області, видом економічної діяльності якого, серед іншого, є: 49.41 вантажний автомобільний транспорт. Згідно Акту про результати документальної планової виїзної перевірки від 22.07.2025 № 9987/16-31-07-02/44592090 у періоді, який перевірявся, товариство було платником, зокрема, податку на прибуток, податку на додану вартість, податку з доходів фізичних осіб, військового збору, ЄСВ, що не заперечується сторонами.
На підставі наказів ГУ ДПС у Полтавській області від 11.06.2025 №1986-П, від 02.07.2025 №2197-П та направлень від 17.06.2025 №№ 3691, 3692, 5890 посадовими особами контролюючого органу проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Вантажер» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 25.11.2021 по 31.03.2025, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 25.11.2021 по 31.03.2025, за результатами якої складений Акт від 22.07.2025 № 9987/16-31-07-04-02/44592090 «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажер», код за ЄДРПОУ 44592090…» (надалі - Акт перевірки від 22.07.2025).
За висновками Акту перевірки від 22.07.2025 встановлено порушення ТОВ «Вантажер»:
1. пп. 14.1.36, п. 14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями та Наказу Мінфіну України від 20.10.2015 №897 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств», п. 5 П(С)БО №15 «Дохід», п.6 П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 747 451 грн., в т.ч. 2022 рік - 1 077 640 гривень, 2023 рік - 669 775 гривень;
2. п. 44.1 ст.44, п.198.1, п. 198.2, п.198.3, ст. 198 ПКУ від 02.12.2010, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ сумі 554 108,1 грн., в т.ч. по періодах: вересень 2022 в розмірі 125 607 грн., жовтень 2022 в розмірі 82 920 грн., листопад 2022 в розмірі 132 084 грн., грудень 2022 в розмірі 61 404 грн., січень 2023 в розмірі 48 248 грн., лютий 2023 року в розмірі 103 845, 1 грн.;
3. п. 201.1, 201.7, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України не зареєстровано податкову накладну на обсяг постачання 143 055, 54 грн., в т.ч. за лютий 2023 року - 143 055, 54 грн.;
4. п. 201.1 ст. 201 п. 201.7 ст. 201 п. 201.10 ст. 201, п. 89 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а саме несвоєчасно зареєстровані податкові накладні на загальну суму ПДВ 19777,9 грн., у т.ч. вересень, жовтень 2024, січень, лютий 2025 року.
5. пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз «е» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого не сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 38 385 грн., в т.ч. за лютий 2023 - 38 385 грн.;
6. пп. 168.1. 4 п. 168.1 ст. 168, «е» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164, пп. 1.1, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого не сплачено військовий збір в сумі 3198, 75 грн., в т.ч. за лютий 2023 - 3198, 75 грн.
12.08.2025 на підставі Акта перевірки від 22.07.2025 № 9987/16-31-07-04-02/44592090 ГУ ДПС у Полтавській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в загальній сумі 2184268,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1747415 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 436853,75 грн. /а.с. 34-36; т.1/; 
- форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117030704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в загальній сумі 692635,03 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 554108 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 138527,03 грн. /а.с. 31-33; т.1/;
- форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117080704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 66823,76 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 38385 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9596,25 грн., та нарахованої пені в сумі 18842,51 грн. /а.с. 25-27; т.1/; 
- форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 4628,48 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 3198,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 799,69 грн. та нарахованої пені в сумі 630,04 грн. /а.с. 22-24; т.1/;
- форми «ПС» від 12.08.2025 року № 00117060704, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3400,00 грн. /а.с. 28-30; т.1/. 
Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС у Полтавській області та звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Полтавській області, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункту 1.1 ст. 1 Податкового кодексу України).
Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Пунктом 22.1. статті 22 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування. База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання (пункт 23.1. статті 23 ПК України).
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За приписами п. 44.2 ст. 44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Відповідно до підпункту 134.1.1. пункту 134.1. статті 131 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років).
Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років та коригувань, визначених підпунктом 140.4.8 пункту 140.4 та підпунктом 140.5.16 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу.
Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.
Платники податку на прибуток - виробники сільськогосподарської продукції, які обрали річний податковий (звітний) період відповідно до підпункту 137.4.1 пункту 137.4 статті 137 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування за податковий (звітний) період обчислюють шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування за минулий звітний рік на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя такого року та збільшення на фінансовий результат до оподаткування за перше півріччя поточного звітного року, що визначені відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
Для платників податку, визначених підпунктом 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу, не є об`єктом оподаткування прибуток із джерелом походження за межами України.
Згідно пункту 135.1. статті 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
За правилами встановленими пунктом 138.2. статті 138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму дооцінки основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму вигід від відновлення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.
За положеннями підпункту 140.5.4. пункту 140.5. статті 140 Податкового кодексу України фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 та підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у:
неприбуткових організацій, внесених до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого придбання, крім випадків, коли сума вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг, придбаних у таких організацій, сукупно протягом звітного (податкового) року не перевищує 25 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, та крім бюджетних установ, Накопичувального фонду, недержавних пенсійних фондів і неприбуткової організації, яка є об`єднанням страховиків, якщо участь страховика у такому об`єднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону;
нерезидентів (у тому числі пов`язаних осіб - нерезидентів), зареєстрованих у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу;
нерезидентів, організаційно-правова форма яких включена до переліку, затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту "г" підпункту 39.2.1.1 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу, які не сплачують податок на прибуток (корпоративний податок), у тому числі податок з доходів, отриманих за межами держави реєстрації таких нерезидентів, та/або не є податковими резидентами держави, в якій вони зареєстровані як юридичні особи.
Фінансовий результат до оподаткування збільшується на всю суму вартості товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг (крім операцій, зазначених у пункті 140.2 і підпункті 140.5.6 цього пункту, та операцій, визнаних контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у нерезидентів, визначених абзацами третім і четвертим цього підпункту, якщо такі операції не мають ділової мети. Обов`язок доведення обставин, передбачених цим абзацом, покладається на контролюючий орган із застосуванням відповідних положень статті 39 цього Кодексу. При цьому інші коригування, передбачені цим підпунктом, не застосовуються, а сума цього коригування щодо такої операції зменшується на суму коригування, передбаченого абзацом першим цього підпункту, якщо платник податку самостійно вже застосував це коригування щодо такої операції.
Вимоги цього підпункту не застосовуються платником податку, якщо операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податку за цінами, визначеними за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.
При цьому, якщо ціна придбання товарів, у тому числі необоротних активів (крім активів з права користування за договорами оренди), робіт та послуг перевищує їх ціну, визначену за принципом "витягнутої руки" відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, коригування фінансового результату до оподаткування здійснюється на розмір різниці між вартістю придбання та вартістю, визначеною виходячи з рівня ціни, визначеної за принципом "витягнутої руки".
У випадку незастосування вимог цього підпункту на підставі абзацу шостого цього підпункту, якщо контролюючий орган не враховує (не визнає) таку операцію за результатами аналізу відповідно до статті 39 цього Кодексу, фінансовий результат до оподаткування збільшується у порядку, передбаченому абзацом першим підпункту 140.5.2-1 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу. При цьому інші коригування, передбачені цим підпунктом, не застосовуються, а сума цього коригування щодо такої операції зменшується на суму коригування, передбаченого абзацом сьомим цього підпункту, якщо платник податку самостійно вже застосував це коригування щодо такої операції.
Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.
За нормою пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.
Пунктом 187.1. статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Порядок визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг встановлений пунктом 188.1. статті 188 ПК України, за нормою якого база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.
До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;
ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
За пунктом 198.2. статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно пункту 198.3. статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;
придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);
ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Нормою пункту 198.5. статті 198 ПК України встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:
придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до пункту 198.6. статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.
Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) відповідно до підпункту 191.1.2 пункту 191.1 статті 191 цього Кодексу оператором поштового зв`язку, експрес-перевізником.
Пунктом 200.1. статті 200 ПК України передбачений порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків, згідно якого сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
Відповідно до пункту 200.4. статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Згідно абзацу першого пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
За приписами пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;
для зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем місяця, в якому вони складені;
для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Платник податку має право зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну та/або розрахунок коригування, складені починаючи з 1 липня 2015 року, в яких загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого рахунку у банку/небанківському надавачу платіжних послуг на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних.
Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.
У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.
Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.
Нормою пункту 164.1 статті 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (підпункт 164.1.1. пункту 164.1. статті 164 ПК України).
Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (підпункт 164.1.2. пункту 164.1. статті 164 ПК України).
Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу (підпункт 164.1.3. пункту 164.1. статті 164 ПК України).
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України).
Згідно підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
За приписами норми абзацу першого підпункту «а» пункту 176.1. статті 176 ПК України платники податку зобов`язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього Кодексу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Щодо військового збору то за змістом абзацу першого пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно підпункту 3 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є:
1) особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу;
2) фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої, другої та четвертої груп;
3) платники єдиного податку третьої групи, крім електронних резидентів (е-резидентів).
Військовий збір для платників збору, зазначених у підпунктах 2 та 3 цього підпункту, встановлюється з 1 січня 2025 року по 31 грудня року, у якому буде припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX. (абзац п`ятий підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).
Підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування збором є:
1) для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу;
2) для платників, зазначених у підпункті 2 підпункту 1.1 цього пункту, - щомісячна сума, що дорівнює розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року;
3) для платників, зазначених у підпункті 3 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 292 цього Кодексу.
За приписами статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.
Аналіз вказаних норм свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України 07.02.2013 № 73 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 лютого 2013 р. за № 336/22868) фінансова звітність повинна бути достовірною (правдивою). Інформація, наведена у фінансовій звітності, є достовірною (правдивою), якщо вона не містить помилок та перекручень, які здатні вплинути на рішення користувачів звітності.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи) встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 № 88 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 р. за № 168/704).
За пунктом 1.2. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції; регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) - це носії інформації, складені у паперовій або в електронній формі, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Регістри бухгалтерського обліку (облікові регістри) можуть бути у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи) (пункт 2.1. глави 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку).
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.
У цій справі спірним, серед іншого, є питання про правове (доказове) значення акта перевірки, не підписаного усіма посадовими особами контролюючого органу, що проводили перевірку позивача.
Так позивач стверджуючі, що дії відповідача зі складання ППР є такими, які вчинені не у відповідності до вимог чинного законодавства, аргументує такий висновок і тим, що на його переконання, контролюючим органом допущені порушення «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків». Позивач стверджує, що єдиним документом, який мав би стати підставою для складання спірних податкових повідомлень-рішень, міг би бути акт про результати перевірки, який мав би містити підписи трьох головних державних інспекторів. Натомість, в графах для підписів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 невстановленою особою розміщені написи «відпустка». Отже на переконання позивача факт відсутності підпису під актом як обов`язкового реквізиту офіційного службового документа державного органу та як невиконання службового обов`язку посадових осіб (порушення порядку оформлення результатів перевірки) тягне за собою єдино можливий процесуальний наслідок - визнання самого документа недопустимим доказом у справі з наступним його повним відхиленням судом. Вказане на думку позивача є самостійною та достатньою підставою для відсутності потреби обґрунтовувати «виявлені порушення» по суті та для скасування вище вказаних ППР, за умови, коли відсутня підстава для їх складання.
Згідно матеріалів цієї адміністративної справи Акт перевірки № 9987/16-31-07-04-02/44592090 від 22.07.2025 підписаний одним з трьох головних державних інспекторів, які проводили перевірку позивача.
При наданні правової оцінки вказаним обставинам суд виходить з наступного. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються ПК України (далі - ПК України) (абзац перший пункту 1.1 статті 1 ПК України).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
При оформленні посадовими особами контролюючих органів результатів документальних перевірок платників податків (у розумінні статті 15 Податкового кодексу) (далі - платники податків) дотримання податкового, валютного законодавства, законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - законодавство з єдиного внеску) та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовується Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року №727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702) (далі - Порядок від 20 серпня 2015 року № 727), а також Методичними рекомендаціями щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затвердженими наказом Наказ Державної податкової служби України 25.02.2021 № 244 (далі - Методичні рекомендації № 244).
Згідно з Порядком від 20 серпня 2015 року № 727 акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.
Пунктом 1 Розділу І Методичних рекомендацій № 244 передбачено, що за результатами проведення документальних планових/позапланових виїзних/невиїзних перевірок, у разі встановлення порушень податкового, валютного та іншого законодавства оформляється акт, а в разі відсутності порушень - довідка (далі - акт (довідка) перевірки).
Акт (довідка) перевірки (разом із додатками) має містити вичерпну інформацію щодо відпрацювання конкретних ризиків у діяльності платника податків із посиланням на фактично перевірені відповідні документи бухгалтерського обліку, первинні документи тощо за відповідний звітний період.
Водночас самими Методичними рекомендаціями № 244 визначено, що вони мають рекомендаційний характер, не містять нових правових норм, не встановлюють новий порядок оформлення документальних перевірок, оскільки зазначені норми вже встановлені Кодексом та нормативно-правовими актами, розробленими відповідно до Кодексу.
Положеннями пункту 86.1. статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.
Відповідно до підпункту 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова інформація - у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію"
За визначенням термінів, згідно статті 1 Закону України «Про інформацію» документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.
Частиною першою статті 16 Закону України «Про інформацію» визначено, що податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.
За приписами підпункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.
Одним із невід`ємних прав платника податків, відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України, є право ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
Пунктом 86.7 статті 86 ПК України передбачено, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Отже, акт податкової перевірки є документом, в якому зафіксована податкова інформація про встановлені під час перевірки порушення, яка використовується для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, зміст якого може бути оспорено шляхом подання до контролюючого органу заперечень.
Відповідно до пункту 58.1 статті 58 та пункту 86.8 статті 86 ПК України керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
У разі незгоди з контролюючим органом платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб), у тому числі надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію, яка йому надана, а також узагальнюючу податкову консультацію (підпункт 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 ПК України).
За змістом пункту 86.8 статті 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу.
Зазначене свідчить про те, що доводи, судження, інформація акта перевірки, складеного особами, що її проводили, вивчається та оцінюється, зокрема керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, і в разі наявності податкових порушень саме вони приймають податкове повідомлення-рішення, яке і визначає грошові зобов`язання платникові податків.
Сам по собі акт податкової перевірки та дії посадових осіб контролюючого органу зі складання цього акта не створюють правових наслідків у вигляді виникнення обов`язків, зміни чи припинення будь-яких прав платника податків, крім виникнення права на подання зауважень до акта.
Таким чином, акт перевірки не є правовим документом, який встановлює відповідальність платника податків, й не є обов`язковим рішенням суб`єкта владних повноважень. Непідписання акта перевірки не можна ототожнювати, зокрема з непідписанням судового рішення, наслідки чого прямо встановлені в законі, чи непідписанням окремих рішень суб`єктом владних повноважень, коли негативні наслідки такого дефекту також можуть бути встановлені законом.
Обов`язкові рішення суб`єкта владних повноважень мають відповідати вимогам частини другої статті 2 КАС України, які не можуть поширюватися на акт перевірки.
Чинне законодавство не встановлює такий наслідок відсутності в акті перевірки підпису всіх перевіряючих контролюючого органу, як його нечинність, недійсність. Зазначена вада акта не робить автоматично протиправними рішення контролюючого органу, що прийняті на підставі такого акта.
Акт перевірки - це документ, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили, тому до акта можуть пред`являтися лише ті вимоги, що стосуються, доказів. Оцінка акта перевірки, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.
Водночас саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного декількома із перевіряючих акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.
Так, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в Постанові від 19 червня 2020 року у справі № 140/388/19 (адміністративне провадження №К/9901/21117/19) сформулювала правовий висновок про те, що «…Відсутність у акті перевірки підпису однієї з посадових осіб контролюючого органу, яка її проводила, стосується оформлення результатів перевірки та не може бути самостійною підставою для визнання недійсними рішень контролюючого органу, прийнятих на підставі такого акта, при відсутності порушень правил проведення перевірки».
З урахуванням викладеного суд не погоджується та відхиляє твердження позивача, що у зв`язку з не підписанням Акту перевірки № 9987/16-31-07-04-02/44592090 від 22.07.2025 усіма посадовими особами, контролюючого органу, які проводили перевірку, наявні підстави: для відсутності потреби обґрунтовувати «виявлені порушення» по суті та для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, за умови, коли відсутня підстава для їх складання.
Надаючи оцінку доводам сторін, та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області, суд здійснює послідовний аналіз вказаних індивідуальних актів відповідача та підстав з яких їх винесено, зокрема господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами, які були предметом дослідження під час проведення податкової перевірки.
Стосовно податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в загальній сумі 2184268,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1747415 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 436853,75 грн. суд зазначає наступне.
В обґрунтування вказаного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області наведені, зокрема, наступні обґрунтовані підстави для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства): 
«Перевіркою ТОВ «Вантажер» встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 1 747 415 грн., в т.ч. 2022 рік - 1077640 гривень, 2023 рік - 669775 гривень.
Перевіркою встановлено:
1) В ході проведення перевірки встановлено взаємовідносини по придбанню палива у ТОВ «Віталіті Міст» (стара назва ТОВ «Прайм Групп Нафта») (код ЄДРПОУ 43431254) на загальну суму 8032600 грн., в т.ч. за 2022 рік - 5986888 грн., за 2023 рік - 2045712 грн.
Господарські операції з придбання палива оформлені документами, які не доводять їх фактичне отримання від ТОВ «Віталіті Міст» та не є достатніми доказами реального характеру господарських операцій з визначеним у документах контрагентом.
2) Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 25.11.2021 по 31.03.2025 року на підставі таких документів: головної книги, оборотно-сальдових відомостей (журналу-ордера) по рахунках 31 «Рахунки в банках», 903 «Собівартість реалізованих робіт і послуг», виписок банків, договорів та додатків до них, акти виконаних робіт (послуг), встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників на загальну суму 1180668 грн., в т.ч. за 2023 рік - 1180668 грн.
Порушення виникло в результаті неправомірного включення до витрат вартості отриманих транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 .
ТОВ «Вантажер» в превіряємому періоді в бухгалтерському та податковому обліку придбавало транспортно-експедиторські послуги та послуги по перевезенню автомобільним транспортом у ФОП ОСОБА_2 (податковий номер НОМЕР_2 ) на загальну суму обсягу постачання 1180668 грн. без ПДВ.
3) ТОВ «Вантажер» занижено показник рядка 03 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2023 рік на суму 494590,05 грн. (1648633,5*30%=494590,05 грн.) внаслідок невключення по коду рядка 3.1.3 додатку РІ «Різниці» 30% вартості експортованих товарів на користь нерезидента MEGA-NRUCK S.C. (Польща), чим порушено вимоги пп.140.5.4 п. 140.5 ст. 140 розділу ІІІ ПК України, наказу Мінфіну України від 20.10.2015 № 897 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств».
Опис наведених контролюючим органом обґрунтувань вказаного податкового повідомлення-рішення більш детально викладений в Акті перевірки від 22.07.2025, у висновках якого податковий орган констатує порушення позивачем пп. 14.1.36, п. 14.1 ст.14, п. 44.1 ст. 44, п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134, пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями та Наказу Мінфіну України від 20.10.2015 №897 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств», п. 5 П(С)БО №15 «Дохід», п.6 П(С)БО №16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 747 451 грн., в т.ч. 2022 рік - 1 077 640 гривень, 2023 рік - 669 775 гривень.
У вказаному Акті перевірки податковий орган зазначає про неврахування позивачем до складу інших операційних доходів суми товару та ТМЦ, які отримані в межах операцій з товарами невідомого походження, тобто введеного в обіг завдяки оформлення продавцем недостовірних документів, та встановлення під час перевірки неможливості здійснення операцій з поставки товарів підприємством ТОВ «Віталіті Міст» внаслідок відсутності фізичних і технологічних умов для її реального здійснення, а саме: значне перевищення кількості реалізованого дизельного палива над придбанням (відповідно бази ЄРПН неможливо зробити баланс паливо значне перевищення реалізації над придбанням з урахуванням імпорту); відсутність основних засобів; відсутність фіскальних чеків та не надано підтверджуючих документів на заправку конкретних транспортних засобів; відсутні сертифікати відповідності пального. Перевіркою встановлено факт відсутності реального ланцюга постачання, реального виробництва та іншого реального джерела введення в обіг палива у перевіреному та попередніх звітних періодах, які у подальшому були реалізовані ТОВ «Прайм Групп Нафта» на адресу ТОВ «Вантажер». Як йдеться в Акті перевірки, фактично ТОВ «Вантажер» оприбутковано товар від невизначеного контрагента, тобто отриманого безоплатно. Також перевіркою встановлено неправомірне включення до витрат вартості отриманих транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 , зокрема, вказані в ТТН транспортні засоби не належать до ФОП ОСОБА_2 , відповідно до поданих звітів податкового розрахунку відсутня інформація щодо орендованих транспортних засобів, що унеможливлює факт підтвердження надання ФОП (ом) транспортних послуг ТОВ «Вантажер». Крім того в Акті перевірки контролюючий орган посилається на встановлену за результатами аналізу наявної інформації щодо діяльності ФОП ОСОБА_2 неможливість виконання оформлених господарських операцій наявними трудовими есурсами, відсутність на обліку власних та орендованих транспортних засобів, відсутність у ФОП ОСОБА_2 об`єктивно необхідних умов для реального здійснення задокументованих з постачальниками господарських операцій, що свідчить про здійснення ФОП реалізації послуг з метою формування витрат на третіх осіб.
Таким чином обставиною, що надало підстав податковому органу для висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства та винесення зазначеного вище податкового повідомлення-рішення є, серед іншого, не підтвердження у періоді, що перевірявся, господарських операцій ТОВ «Вантажер» з отримання дизельного палива від ТОВ «Прайм Групп Нафта» (наступна назва ТОВ «Віталіті Міст») та отримання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від ФОП ОСОБА_2 , а отже питанням, яке підлягає з`ясуванню під час надання правової оцінки податковому повідомленню рішенню ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704, є, серед іншого, реальність здійснення господарських операцій позивача із вказаними контрагентами.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
Згідно доктрини реальності господарської операції, яка застосовується у судовій практиці Верховного Суду, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів.
Нормами Податкового кодексу України презюмується вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків, як обов`язкова ознака господарської операції.
Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.
Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", так само характеризує і податковий облік.
Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України щодо достовірності доказів.
У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є нереальними (фіктивними), сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податків господарських договорах, що має підтверджуватись первинними документами відповідно до вимог, встановлених правовими нормами, зокрема й щодо змісту (обов`язкових реквізитів).
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту та витрат, якщо ж господарська операція фактично не відбулася, то платник податків не має права на податкову вигоду у вигляді податкового кредиту та/або врахування відповідних витрат при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток.
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами і які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником даних податкового обліку.
Отже, підсумовуючи наведене, суд констатує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.
Верховний Суд неодноразово висловлював аналогічні правові висновки, зокрема у постановах від від 26 лютого 2020 року у справі №826/1308/18), від 28 квітня 2020 року (справа № 826/15568/16), від 10 квітня 2020 року (справа №808/954/17), від 09 вересня 2021 року (справа №460/2315/19), від 26 вересня 2023 року (справа № 120/6732/22).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Стосовно обставин цієї справи щодо взаємовідносин позивача та ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») (код ЄДРПОУ 43431254) судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Вантажер» (покупець) та його контрагентом ТОВ «Прайм Групп Нафта» (постачальник) укладений договір поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року згідно із погодженим в пункті 2.1. предметом якого Постачальник зобов`язується передавати у власність Покупця через Пункти реалізації ПММ, а Покупець зобов`язується приймати у власність ПММ та оплачувати їх вартість на умовах передбачених даним Договором /а.с. 99-103; т. 2/.
Обставини зміни найменування ТОВ «Прайм Групп Нафта» (код ЄДРПОУ 43431254) на ТОВ «Віталіті Міст» під час розгляду справи сторонами не спростовувались та підтверджуються відомостями Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.05.2026, від 08.05.2026 /а.с. 184-187, 162; т. 3/.
На підтвердження виконання умов договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року позивач надав суду копії податкових накладних та квитанцій про їх прийняття податковим органом /а.с.104-176; т. 2/, рахунків на оплату та видаткових накладних /а.с. 76-130; т.1/,платіжних інструкцій та платіжних доручень /а.с. 177-186; т.2/.
Факт складення та реєстрації податкових накладних у вказаних операціях з наведеним контрагентом позивача в Акті перевірки та під час розгляду справи сторонами під сумнів не ставився та не спростовувався.
На підтвердження реєстрації особистого кабінету ТОВ «Вантажер», користування якого здійснюється покупцем через веб-сайт: https://diesel-manager.com/ згідно умов договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року, позивачем надані знімки екрану, сформовані програмним забезпеченням з Інтернет-ресурсу diesel-manager.com, та інформація профіля позивача на вказаному інтернет ресурсі про реєстрацію компанії, а саме профілю ТОВ «Вантажер» /а.с. 65; т.1, а.с. 209-210; т. 3/; карта мережі АЗС, розміщена на Інтернет-ресурсі diesel-manager.com /а.с. 66; т.1/.
Позивачем також наданий суду підписаний директором товариства Список заправок автомобілів ТОВ «Вантажер» за договором постачання № 1820 від 31.08.2022 року з ТОВ «Прайм Групп Нафта», який містить відомості про затвердження рахунку, його номер, кількість літрів по рахунку, ціну, дату заправки, місце заправки, кількість літрів та суму /а.с. 67; т.1/.
Згідно із пунктом 2.3. договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року, передача ПММ здійснюється шляхом заправки транспортних засобів Покупця через Пункти реалізації, після оплати ПММ відповідно до п. 3.2. Договору на підставі електронних талонів та/або ідентифікації автотранспорту Покупця за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 
Пунктом 3.5. вказаного Договору його сторонами погоджено умову про те, що передача ПММ Покупцю здійснюється через пункти реалізації шляхом транзакцій через надходження на пункт реалізації ПММ електронного талону відпуску палива з дотриманням встановлених покупцем лімітів за показниками сумарних лічильників паливнороздавальної колонки, або Актом відпуску нафтопродуктів через особистий кабінет покупця.
Цим же договором передбачено право покупця отримувати інформацію щодо операцій з поставки ПММ, де відображається пункт реалізації (вибірки), час передачі, транспортний засіб, асортимент та кількість ПММ у електронному вигляді чи за підписом відповідальної особи та завіреного печаткою постачальника (пункт 4.2.1. пункту 4.2. Договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року).
Згідно Інструкції з використання сервісу DIESEL MANAGER, розміщеної на веб-сайт: https://diesel-manager.com/, на який містить посилання Договір поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року, Розділ історія має шість пунктів: - Заправка - відображає загальну історію заправки транспорту (дата, час, назва АЗС, кількість заправлених літрів) - Заправка по рахункам - відображає історію заправки транспорту по кожному рахунку (дата, час, назва АЗС, кількість заправлених літрів) - Розподіл ДП - відображає всі розподіли пального які відбуваються в кабінеті з відміткою дати, часу, марки авто, гос номеру та кількості літрів які були розподілені на авто, або повернені на загальній рахунок з авто - Перекази - відображає історію переказів між кабінетами - Parking - відображає історію паркування авто на паркінгах мережі з відміткою дати, часу, марки авто, гос номера - Повідомлення - відображає історію схвалених або відхилених рахунків на купівлю пального /доступне за посиланням - chrome-extension://efaidnbmnnnibpcajpcglclefindmkaj/https://diesel-manager.com/client_help_v2.pdf/
Водночас доказів здійснення передачі дизельного палива через пункти реалізації шляхом транзакцій через надходження на пункт реалізації ПММ електронного талону або за Актом відпуску нафтопродуктів через особистий кабінет покупця, позивачем суду не надано, як не надано належних та допустимих доказів, що містять відомості про пункт реалізації (вибірки), час передачі, транспортний засіб, асортимент та кількість ПММ у електронному вигляді чи за підписом відповідальної особи та завіреного печаткою постачальника, можливість отримання яких позивачем передбачено договором між ТОВ «Вантажер» та ТОВ «Прайм Групп Нафта».
Суд зауважує, що єдиний порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлює Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 вересня 2008 р. за № 805/15496) (далі - Інструкція 281/171/578/155) (далі - Інструкція № 281/171/578/155).
Відповідно до визначення термінів, наведених у пункті 3 Інструкції № 281/171/578/155, нафтопродукт - продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату або їх суміші, за винятком продуктів нафтохімії; 
світлий нафтопродукт - продукт, отриманий під час перероблення нафти, газового конденсату та має температуру кипіння в інтервалі від 30 град. С до 370 град. С (бензини, гас, дизельні палива тощо).
Отже Інструкція № 281/171/578/155 встановлює єдиний порядок, у тому числі, організації та виконання робіт, пов`язаних з відпуском та обліком дизельного палива, вимоги якої в силу приписів пункту 1 цієї Інструкції є обов`язковими для всіх суб`єктів господарювання (підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців), що займаються хоча б одним з таких видів економічної діяльності, як закупівля, транспортування, зберігання і реалізація нафти і нафтопродуктів на території України (далі - підприємства).
Порядок відпуску нафтопродуктів врегульований нормами пункту 10.3 Інструкція № 281/171/578/155. Зокрема нормами вказаного акту законодавства України, передбачено: відпуск нафтопродуктів за готівку (підпункт 10.3.1 підпункту 10.3); відпуск нафтопродуктів за відомостями (підпункт 10.3.2 підпункту 10.3); відпуск нафтопродуктів за талонами (підпункт 10.3.3 підпункту 10.3); відпуск нафтопродуктів за платіжними картками (підпункт 10.3.4 підпункту 10.3).
Розрахунки між позивачем та його контрагентом - ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») (код ЄДРПОУ 43431254), за дизельне пальне відбувались у безготівковій формі шляхом здійснення оплати отриманих позивачем рахунків, на підтвердження чого суду надані копії платіжних інструкцій та платіжних доручень. Згідно погоджених умов договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року передача паливно-мастильних матеріалів здійснюється шляхом заправки транспортних засобів Покупця через пункти реалізації, після оплати паливно-мастильних матеріалів відповідно до п. 3.2. Договору на підставі електронних талонів та/або ідентифікації автотранспорту Покупця за свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 
Згідно викладених у пункті 1 договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року термінів, пункт реалізації ПММ - автозаправна станція/комплекс зі спеціально встановленим обладнанням, на якій здійснюється передача (поставка) постачальником ПММ покупцю, перелік яких розміщується та оновлюється (змінюється в односторонньому порядку) постачальником на веб-сайті https://diesel-manager.com/.
Відповідно до підпункту 10.3.2.1 пункту 10 Інструкції № 281/171/578/155 відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою № 16-НП (додаток 16). Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка ведеться безпосередньо на АЗС, що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.
Підпунктом 10.3.2.2 пункту 10 Інструкції № 281/171/578/155 передбачено, що підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу на місяць, виписують зведені відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими протягом місяця. У рахунках обов`язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість.
Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше п`ятого числа наступного за звітним місяця.
Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП за марками та видами.
Позивачем суду не надано зведених відомостей-рахунків, виписаних його контрагентом ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») (код ЄДРПОУ 43431254) на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів, що здійснювався на автозаправних станціях за безготівковим розрахунком на підставі договору поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року, та звіряння розрахунків за відпущені нафтопродукти. Також позивачем не надано Актів відпуску нафтопродуктів через особистий кабінет покупця, складання яких передбачено пунктом 3.5. зазначеного вище договору.
Таким чином у позивача відсутні як передбачені Інструкцією № 281/171/578/155, так і самим договором, документи на підтвердження способу здійснення господарської операції між Товариством та його контрагентом ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») з фактичного отримання дизельного палива за договором поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року.
Водночас на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій: купівля нафтопродуктів, та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з встановленими обставинами мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.
За викладених обставин суд погоджується з доводами контролюючого органу, викладеними в Акті перевірки від 22.07.2025 щодо не доведення позивачем фактичного отримання палива від ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») за договором поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року.
При наданні оцінки викладеним в Акті перевірки від 22.07.2025 твердженням податкового органу щодо неправомірного включення до витрат вартості отриманих транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 , суд виходить з наступного.
В контексті заявлених позовних вимог та обставин цієї справи ключовим є питання про те, чи був ФОП ОСОБА_2 у спірних правовідносинах автомобільним перевізником та чи були фактично отримані позивачем від вказаної фізичної особи-підприємця послуги з перевезення, що є підставою для формування платником показників податкового обліку.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між ТОВ «Вантажер» (відправник) та його контрагентом ФОП ОСОБА_2 (перевізник) укладений Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року, згідно із погодженим в пункті 1.1. предметом якого відправник доручає, а перевізник приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок відправника здійснювати перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України (надалі - послуги). Маршрут руху, дата і час подачі транспортного засобу для навантаження та дата розвантаження, вид та найменування вантажу, заявленого до перевезення, пункти відправлення та призначення вантажу узгоджуються між перевізником та відправником при кожному замовленні на перевезення вантажу. Зміна узгодженого маршруту руху, пункту навантаження або вивантаження відбувається виключно за письмовим повідомленням відправника, направленим з офіційної електронної пошти office@wantager.com (пункт 1.2. Договору № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року). В пункті 1.5 Договору його сторони погодили два допустимих варіанти заповнення графи «Автомобільний перевізник» в товарно-транспортних накладних (надалі-ТТН), а саме: ТОВ «Вантажер», або ФОП ОСОБА_2 через ТОВ «Вантажер» /а.с. 131-132; т. 1/.
Необхідність залучення ФОП ОСОБА_2 в якості перевізника позивач обґрунтовує укладеними договорами перевезення між ТОВ «Вантажер» та ТОВ «Васілко» (договір транспортного перевезення № ТЕО-Д-100323-ВАВР від 10 березня 2023 р. /а.с. 133-134; т. 1/), ТОВ «Пирятинський делікатес» (договір транспортного перевезення № ТЕО-Д-200223-ПД від 10 лютого 2023 р. /а.с. 135-136; т.1/), ТОВ «СП «Трейдагропостач-200» (договір транспортного перевезення № ТЕО-Д-10032323-ТАПВ від 10 березня 2023 р. /а.с. 137-138; т.1/), ТОВ «Харківецьке» (договір про надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 06.10-23 від 06 жовтня 2022 р., заявки на перевезення /а.с. 139-149; т.1/), на підтвердження виконання яких надав суду в копіях такі письмові докази:
- по взаємовідносинах з ТОВ «Васілко»: рахунки на оплату /а.с. 150; т.1/, акти надання послуг № 297 від 10.04.2023 /а.с. 151; т.1/, податкові накладні /а.с. 53-54, 84-85; т. 2/;
- по взаємовідносинах з ТОВ «Пирятинський делікатес»: рахунки на оплату /а.с. 201, 204, 207, 210, 213, 216, 219; т.1/, Акти надання послуг № 381 від 08.05.2023 /а.с. 202; т.1/, № 382 від 08.05.2023 /а.с. 208; т.1/, № 391 від 08.05.2023 /а.с. 205; т.1/, № 406 від 15.05.2023 /а.с. 211; т.1/, № 827 від 31.10.2023 /а.с. 214; т.1/, № 883 від 08.11.2023 /а.с. 217; т.1/, № 933 від 20.11.2023 /а.с. 205; т.1/, податкові накладні /а.с. 37-50, 68-81; т. 2/;
- по взаємовідносинах з ТОВ «СП «Трейдагропостач-200»: рахунки на оплату /а.с. 222; т.1/, Акти надання послуг № 335 від 25.04.2023 /а.с. 223; т.1/, податкові накладні /а.с. 51-52, 82-83; т. 2/;
- по взаємовідносинах з ТОВ «Харківецьке»: рахунки на оплату /а.с. 225; т.1/, Акти надання послуг № 332 від 18.04.2023 /а.с. 226; т.1/, податкові накладні /а.с. 55-56, 86-87; т. 2/.
На підтвердження отримання послуг від ФОП ОСОБА_2 за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року, позивач надав суду копії: рахунків на оплату: № 1 від 10.04.2023, № 2 від 17.04.2023, № 3 від 24.04.2023, № 4 від 09.05.2023, № 5 від 12.05.2023, № 9 від 28.10.2023, № 10 від 05.11.2023, № 11 від 18.11.2023 /а.с. 21-28; т.2/; Актів надання послуг: № 1 від 10.04.2023 /а.с. 151; т.1/, № 2 від 17.04.2023 /а.с. 159; т.1/, № 3 від 24.04.2023 /а.с. 165; т.1/, № 4 від 09.05.2023 /а.с. 170; т.1/, № 5 від 12.05.2023 /а.с. 174; т.1/, № 9 від 28.10.2023 /а.с. 178; т.1/, № 10 від 05.11.2023 /а.с. 183; т.1/, № 11 від 18.11.2023 /а.с. 190; т.1/; товарно-транспортних накладних, де: замовник: ТОВ «Васілко» /а.с. 154-158; т.1/, замовник: ТОВ «Харківецьке» /а.с. 160-164; т.1/, замовник ТОВ «СП» Трейдагропостач-200» /а.с. 166-169; т.1/, замовник ТОВ «Пирятинський делікатес» /а.с. 171-173; 175-177; 179-182; 184-189; 191-200; т.1/; платіжних інструкцій на оплату за автотранспортні послуги: № 536 від 18.05.2023; № 507 від 17.05.2023; № 386 від 02.05.2023; № 518 від 06.04.2023; № 548 від 14.04.2023; № 607 від 24.04.2023; № 1761 від 02.11.2023; № 1776 від 02.11.2023; № 1846 від 09.11.2023; № 1883 від 13.11.2023; № 2017 від 23.11.2023 /а.с. 57-67, т.2/.
Згідно положень частини третьої статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до визначення термінів, наведених в абзаці двадцять сьомому глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.97 № 363 (далі - Правила № 363), в редакцій чинній на момент виникнення спірних правовідносин, товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» № 2344-III від 5 квітня 2001 року (далі - Закон №2344-III) (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною третьою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: 
- дата і місце складання; вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;
- вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);
- транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;
- пункти завантаження і розвантаження.
Отже, чинним законодавством визначено істотні дані, що має містити товарно-транспортна накладна.
Крім цього, згідно з пунктом 11.1 Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.
Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
У постанові від 12.06.2018 справа №826/11879/13-а (касаційне провадження №К/9901/4022/18) Верховний Суд дійшов висновку, що наявність транспортних документів на перевезення товарно - матеріальних цінностей за наслідками формування бази оподаткування податком на прибуток та на додану вартість не є визначальними при оподаткуванні операцій за договором поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення. Крім того, товарно-транспортні накладні є доказом факту перевезення (переміщення) товару, натомість факт передання товару та, відповідно, набуття права власності на нього має підтверджуватись видатковою накладною.
У постанові 28 лютого 2024 року по справі № 280/546/22 (адміністративне провадження № К/990/43860/23) Верховний Суд зазначив, що документи, передбачені Правилами № 363, у тому числі товарно-транспортна накладна, не є документами первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують придбання та/або продаж товарно-матеріальних цінностей (товару). Товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом.
Також, у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 по справі №815/3310/17 (касаційне провадження №К/9901/49561/18) йдеться про те, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є доказом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг.
Суд зауважує, що в договорі перевезення вантажів автомобільним транспортом № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вантажер» (відправник) та його контрагентом ФОП ОСОБА_2 (перевізник) сторонами погоджено два допустимих варіанти заповнення графи «Автомобільний перевізник» в товарно-транспортних накладних (надалі-ТТН), а саме: ТОВ «Вантажер», або ФОП ОСОБА_2 через ТОВ «Вантажер», але в пункті 1.1. вказаного договору сторони погодили, що перевізник приймає на себе обов`язки здійснювати перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України від свого імені.
Згідно статті 48 Закону № 2344-III та пункту 11.1 Правил № 363 при оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає, серед іншого, такий обов`язковий реквізит: автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові).
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином, коли спір стосується встановлення реальності господарської операції, наявність та належне оформлення товарно-транспортної накладної є належним доказом який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг, її наявність є обов`язковою при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення.
Водночас в наданих позивачем суду на підтвердження реальності здійснення господарських операцій за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року, укладеного між ТОВ «Вантажер» (відправник) та його контрагентом ФОП ОСОБА_2 (перевізник), копії товарно-транспортних накладних, де: замовник: ТОВ «Васілко» /а.с. 154-158; т.1/, замовник: ТОВ «Харківецьке» /а.с. 160-164; т.1/, замовник ТОВ «СП» Трейдагропостач-200» /а.с. 166-169; т.1/, замовник ТОВ «Пирятинський делікатес» /а.с. 171-173; 175-177; 179-182; 184-189; 191-200; т.1/, в графі «Автомобільний перевізник» зазначено: ТОВ «Вантажер». 
Отже вказані товарно-транспортні накладні не є належним доказом, який підтверджує факт надання/отримання позивачем транспортних послуг від ФОП ОСОБА_2 за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року. 
При цьому суду також не надано доказів на підтвердження обставин узгодження між товариством та перевізником - ФОП ОСОБА_2 маршруту руху, дати і часу подачі транспортного засобу для навантаження при замовленні на перевезення вантажу. 
Отже суд погоджується з викладеним в Акті перевірки від 22.07.2025 твердженням податкового органу щодо не підтвердження позивачем фактичного проведення господарських операцій з ФОП ОСОБА_2 по перевезенню вантажів автомобільним транспортом.
Таким чином, позивачем не надано суду відповідних первинних документів на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій між товариством та ТОВ «Прайм Групп Нафта», код ЄДРПОУ 43431254 (наступна назва - ТОВ «Віталіті Міст») за договором постачання № 1820 від 31.08.2022 року, між товариством та ФОП ОСОБА_2 за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № 164-23/В-П від 05 квітня 2023 року, які свідчать про беззаперечний факт реального вчинення вказаних вище господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.
Стосовно податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі в сумі 89 026,20 грн по операціям з MEGA-TRUCK S.C. (Польща), суд виходить з такого.
За Актом перевірки від 22.07.2025 контролюючим органом встановлено, що згідно з інформацією митних органів ТОВ «Вантажер» у 2023 році придбавало сідлові тягачі у нерезидента MEGA-TRUCK S.C. (Польща). Загальна вартість експортованих товарів на користь нерезидента MEGA-TRUCK S.C., зареєстрованого в Польщі, за 2023 рік становить 1648633,5 гривень.
В Акті перевірки від 22.07.2025 контролюючий орган зазначає, що ТОВ «Вантажер» занижено показник рядка 03 податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2023 рік на суму 494590,05 грн. (1648633,5*30%=494590,05 грн.), внаслідок не включення по коду рядка 3.1.3 додатку РІ «Різниці» 30% вартості експортованих товарів на користь нерезидента MEGA-TRUCK S.C. (Польща), чим порушено вимоги пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 розділу ІІІ ПК України, наказу Мінфіну України від 20.10.2015 № 897 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств». Дані порушення не мали вплив на правильність нарахування податку на додану вартість. 
Відповідно до розрахунку застосування штрафних санкцій згідно п. 123.2 ст. 123 Податкового Кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями по ТОВ «ВАНТАЖЕР» (податковий номер 44592090) до акту планової виїзної документальної перевірки від 22.07.2025 № 9987 /16-31-07-04-02/44592090 та письмових пояснень відповідача від 06.03.2026 по справі 440/11668/25, порушення викладене на стор. 19 акту перевірки, а саме «Таким чином, ТОВ «Вантажер» занижено показник рядка 03 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2023 рік на суму 494 590,05 грн (1 648 633,5 *30%= 494 590,05 грн), внаслідок не включення по коду рядка 3.1.3 додатку РІ «Різниці» 30% вартості експортованих товарів на користь нерезидента MEGA-TRUCK S.C. (Польща), чим порушено вимоги пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 розділу III ПК України, Наказу Мінфіну України від 20.10.2015 № 897 «Про затвердження форми податкової декларації з податку на прибуток підприємств» вплинуло на заниження податку на прибуток за 2023 рік в сумі 89 026,20 грн (основний платіж).
Згідно письмових пояснень представника позивача від 01.04.26 щодо вказаного порушення зазначено, що ТОВ «Вантажер» дійсно було допущено технічну помилку, що призвело до недоплати податку на прибуток підприємства на суму 89026,20 грн. Проте позивач стверджує, що вказані факти могли б бути підставою для доплати відповідного податку у разі їх встановлення в акті перевірки, складеному у відповідності до вимог чинного законодавства, чого в межах даної справи немає. Акт про результати документальної перевірки від 22.07.2025 року не оформлений належним чином не підписаний посадовими особами органу ДПС, а отже не породжує юридичних наслідків.
Будь-яких інших підстав, з яких товариством заявлено вимогу про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі в сумі 89 026,20 грн по операціям з MEGA-TRUCK S.C. (Польща) в позовній заяві та під час розгляду цієї справи позивач суду не наводив.
Отже позивач погоджуючись із тим, що ним було допущено технічну помилку, що призвело до недоплати податку на прибуток підприємства на суму 89026,20 грн., єдиною підставою для скасування спірного податкового повідомлення-рішення в частині збільшення зобов`язання з податку на прибуток в сумі 89026,20 грн., визначає ту обставину, що Акт про результати документальної перевірки від 22.07.2025 року не оформлений належним чином, не підписаний посадовими особами органу ДПС, а отже не породжує юридичних наслідків.
Суд вище вже зауважив про відхилення тверджень позивача, що у зв`язку з не підписанням Акту перевірки № 9987/16-31-07-04-02/44592090 від 22.07.2025 усіма посадовими особами, контролюючого органу, які проводили перевірку, наявні підстави: для відсутності потреби обґрунтовувати «виявлені порушення» по суті та для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, за умови, коли відсутня підстава для їх складання.
Так саме по собі порушення порядку оформлення акта перевірки (у частині обов`язку підписання особами, які здійснювали перевірку) не може бути самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі не підписаного всіма перевіряючими акта перевірки, але в сукупності з іншими порушеннями може слугувати обставиною для висновку щодо протиправності рішень контролюючого органу. Це стосується випадків, коли обставини, викладені в акті, не знайдуть підтвердження в суді.
Водночас позивач, не спростовуючи з посиланням на належні та допустимі докази встановлені перевіркою обставини заниження платником податків показнику рядка 03 податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2023 рік внаслідок не включення позивачем по коду рядка 3.1.3 додатку РІ «Різниці» 30% вартості експортованих товарів на користь нерезидента MEGA-TRUCK S.C. (Польща), погоджується з тим ТОВ «Вантажер» дійсно було допущено технічну помилку, що призвело до недоплати податку на прибуток підприємства на суму 89026,20 грн. 
Отже відсутні підстави вважати неправомірним збільшення відповідачем позивачу суми грошового зобов`язання на суму 89 026,20 грн. за платежем податок на прибуток, донарахованого контролюючим органом внаслідок заниження податкових різниць, на які збільшується фінансовий результат до оподаткування по операціях з нерезидентом MEGA-TRUCK S.C. 
За викладених обставин та наведеного правового регулювання суд доходить до висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в загальній сумі 2184268,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1747415 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 436853,75 грн.
Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117030704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в загальній сумі 692635,03 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 554108 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 138527,03 грн. суд виходить з наступного.
За висновками Акту перевірки від 22.07.2025 встановлено, серед іншого, порушення ТОВ «Вантажер»: п. 44.1 ст.44, п.198.1, п. 198.2, п.198.3, ст. 198 ПКУ від 02.12.2010, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму ПДВ сумі 554 108,1 грн., в т.ч. по періодах: вересень 2022 в розмірі 125 607 грн., жовтень 2022 в розмірі 82 920 грн., листопад 2022 в розмірі 132 084 грн., грудень 2022 в розмірі 61 404 грн., січень 2023 в розмірі 48 248 грн., лютий 2023 року в розмірі 103 845, 1 грн.;
В обґрунтування податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117030704 ГУ ДПС у Полтавській області наведені у тому числі наступні обґрунтовані підстави для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства): 
1) В ході проведення перевірки встановлено неправомірну уцінку автотранспортного засобу (без документального підтвердження) DAF НОМЕР_1 , модель FT ХF 105.410 спеціалізований вантажний сідловий тягач на суму 160 000 грн. та в подальшому реалізація основного засобу за ціною, нижчою за його залишкову вартість.
Станом на 01.01.2023 на балансі підприємства на рахунку 105 «Транспортні засоби» обліковувався транспортний засіб DAF НОМЕР_1 первісна вартість складає 333333, 33 грн., потім відповідно до рахунку 131 «Знос основних засобів» на транспортний засіб було нараховано амортизацію у сумі 111111,12 грн., тобто залишкова вартість складала 222222,21 грн.
Відповідно до договору купівлі-продажу № 0202 від 02.02.2023 ТОВ «Вантажер» реалізовує DAF НОМЕР_1 ОСОБА_3 обсяг постачання 79166,67 грн.
Отже реалізовано автомобіль нижче балансової вартості, а саме: 222222,21-79166,67=143055,54 грн. та занижено суму ПДВ на 143055,54*20%=28611,10 грн.
2) В ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Вантажер» придбавало паливо у ТОВ «Прайм Групп Нафта» (код ЄДРПОУ 43431254) на загальну суму ПДВ 525497 грн., в т.ч. суму 125607 грн.
Перевіркою встановлено факт неможливості здійснення господарської операції з ідентифікованим товаром у зв`язку із відсутністю факту (джерела) його законного введення в обіг та/або реального задекларованого виробництва, що вказує на ключовий фактор нереальності здійснення операцій та узгоджується із визначенням наданим статтею 656 ЦКУ, в якій вказано на те, що: «предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому». Аналогічна норма міститься в ст. 264 ГКУ, відповідно до якої матеріально-технічне постачання та збут продукції здійснюється шляхом поставки продукції, придбаної у інших суб`єктів господарювання або власного виробництва. Вказане в сукупності дає підстави для висновку про недоведеність виконання ТОВ «Віталіті Міст» операцій щодо поставки товарів на адресу ТОВ «Вантажер».
Опис наведених контролюючим органом обґрунтувань вказаного податкового повідомлення-рішення більш детально викладений в Акті перевірки від 22.07.2025.
Отже однією з підстав для збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, є встановлення відповідачем в ході проведення перевірки, як на переконання контролюючого органу, неправомірної уцінки автотранспортного засобу (без документального підтвердження): DAF НОМЕР_1 , модель FT ХF 105.410 спеціалізований вантажний сідловий тягач та в подальшому реалізація основного засобу за ціною, нижчою за його залишкову вартість.
Так проведеною перевіркою також встановлено, що ТОВ «Вантажер» не виписало та не зареєструвало податкову накладну на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по постачанню транспортного засобу нижче балансової (залишкової) вартості на обсяг постачання 143055,54 гр., в т.ч. за лютий 2023 року - 143055,54 грн.
При наданні оцінки вказаному податковому повідомленню-рішенню відповідача щодо наявності правових підстав для збільшення контролюючим органом платнику податків грошового зобов`язання з податку на додану вартість за наслідками реалізації транспортного засобу DAF НОМЕР_1 , суд виходить з наступного.
Згідно пункту 4 Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 р. N 92 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 р. за N 288/4509) (далі - П(С)БО 7): первісна вартість - історична (фактична) собівартість необоротних активів у сумі грошових коштів або справедливої вартості інших активів, сплачених (переданих), витрачених для придбання (створення) необоротних активів; переоцінена вартість - вартість необоротних активів після їх переоцінки; залишкова вартість - різниця між первісною (переоціненою) вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації (зносу); справедлива вартість - сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на певну дату. 
Для цілей бухгалтерського обліку основні засоби класифікуються, серед іншого, за такими групами, - транспортні засоби (підпункт 5.1.5 пункту 5 П(С)БО 7).
Пунктом 7 П(С)БО 7 передбачено, що придбані (створені) основні засоби зараховуються на баланс підприємства за первісною вартістю. Одиницею обліку основних засобів є об`єкт основних засобів.
Згідно абзацу 1 пункту 9 розділу II Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 27 "Необоротні активи, утримувані для продажу, та припинена діяльність", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.11.2003 № 617 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 03.10.2007 № 1100) (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2003 р. за № 1054/8375) (далі - П(С)БО 27) необоротні активи та група вибуття, утримувані для продажу, відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності на дату балансу за найменшою з двох величин - балансовою вартістю або чистою вартістю реалізації.
Позивачем у жовтні 2022 року поставлено на облік сідловий тягач DAF НОМЕР_1 та оприбутковано за первісною вартістю 333333,33 грн., податковий кредит 66666,67 грн.
У жовтні, листопаді та грудні 2022 року платником податків нараховано амортизацію сідлового тягача DAF НОМЕР_1 у сумі 27777,78 грн. в кожному періоді, та у січні 2023 у сумі 27777,78, що разом за жовтень, листопад, грудень 2022 року та за січень 2023 року складає 111111,12 грн., та підтверджується Бухгалтерськими довідками ТОВ «Вантажер» /а.с. 211, 212; т. 3/. 
Отже залишкова вартість транспортного засобу склала 222 222,21 грн.
Між ТОВ «Вантажер» (Замовник) та ТОВ «Трак Сервіс і КО» (виконавець) 01 січня 2023 року укладений Договір № 32 технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, згідно із погодженим сторонами предметом якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання протягом строку дії договору виконувати роботи по ремонту та/або технічному обслуговуванню ТО-1, ТО-2 (далі - роботи) транспортних засобів (далі - ТЗ) Замовника з встановленням запчастин і використанням супутніх товарів, необхідних при проведенні зазначених робіт, на станції технічного обслуговування та ремонту автомобілів (далі СТО) за місцем розташування Виконавця, відповідно до замовлення на виконання робіт /а.с. 232-236; т.1/.
01.02.2023 ТОВ «Трак Серві і Ко» складений клієнту: ТОВ «Вантажер» Лист діагностики № 17 транспортного засобу: сідловий тягач DAF НОМЕР_1 , згідно якого в результаті діагностики виявлена несправність окремих складових двигуна. Рекомендована повна заміна двигуна. Вартість сумісного з даним транспортним засобом двигуна з аналогічними технічними характеристиками становить 160000,00 грн. /а.с. 231; т.1/.
Як встановлено контролюючим органом під час проведення перевірки та не заперечується позивачем під час розгляду цієї справи, вказаний спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF модель FT XF 105/410, 2007 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 0202 від 02.02.2023, видаткової накладної № 161 від 02 лютого 2023, Акту прийому-передачі майна № 161 від 02 лютого 2023 року переданий у власність ОСОБА_3 за ціною з ПДВ 95000,00 грн., в тч. ПДВ - 15833,33 грн. /а.с 229-230; т.1/.
Згідно бухгалтерської довідки ТОВ «Вантажер» № 2 за лютий 2023 року /а.с 147; т.3/ в бухгалтерському обліку відображено:
Дт 286 Кт 105 - 62222,22 грн - переведення ОЗ до групи необоротних активів, що призначені для продажу за залишковою вартістю;
Дт 131 Кт 105 - 57777,78 грн - списано суму накопиченої амортизації;
Дт 361 Кт 712 - 95000,00 грн - нараховано дохід від реалізації авто;
Дт 712 Кт 6432 - 15833,33 грн. - нараховано податкове зобов`язання з ПДВ із договірної вартості;
Дт 943 Кт 286 - 62222,22 грн. - списано собівартість необоротних активів, утримуваних для продажу.
Отже ТОВ «Вантажер» відображено: залишкову вартість основного засобу переведеного до групи необоротних активів призначених для продажу в сумі 62222,22 грн., отримання доходу від реалізації покупцеві транспортного засобу в сумі 95000, 00 грн., нараховане зобов`язання з ПДВ в сумі 15833,33 грн. 
Таким чином різниця між первісною (переоціненою) вартістю необоротного активу і сумою його накопиченої амортизації (зносу), тобто залишкова вартість транспортного засобу до його переведення позивачем до групи необоротних активів призначених для продажу складала 222 222,21 грн., а залишкова вартість цього ж транспортного засобу при переведенні до групи необоротних активів, що призначені для продажу відображена позивачем вже в розмірі 62222,22 грн.
Згідно Акту перевірки від 22.07.2025 в бухгалтерському обліку відображено Дт 975 Кт 286 - 160000 - уцінка необоротних активів і фінансових інвестицій.
За змістом відповіді ТОВ «Вантажер» на запит контролюючого органу № 4 від 08.07.2025 про надання пояснень та копій підтверджуючих документів, товариство пояснило, що у звязку з виявленням несправності окремих складових двигуна автотранспортного засобу DAF НОМЕР_1 та необхідності його повної заміни, що встановлено в ході проведення діагностики транспортного засобу спеціалізованою компанією ТОВ «Трак Сервіс і Ко» та підтверджено листом діагностики № 17 від 01.02.2023 р., було проведено часткову ліквідацію ОЗ на підставі ПСБО 7 п. 35 «У разі часткової ліквідації об`єкта основних засобів його первісна (переоцінена) вартість та знос зменшуються відповідно на суму первісної (переоціненої) вартості та зносу ліквідованої частини об`єкта», так як двигун є його основним ключовим агрегатом і в даному авто був виведений з ладу повністю. Оскільки у функціоналі облікової програми відсутній документ «Часткова ліквідація ОЗ», дану операцію було проведено документом Переоцінка /а.с. 202; т. 3/.
Частиною другою статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що проведення оцінки майна є обов`язковим, серед іншого, у випадках: переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку; оподаткування майна згідно з законом, крім випадків визначення розміру податку при спадкуванні власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою.
Згідно частини першої статті Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом складеним, зокрема, в електронному вигляді з дотриманням законодавства про електронні довірчі послуги, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.
При цьому оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (частина перша статті 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).
Докази на підтвердження того, що ТОВ «Трак Сервіс і Ко» є оцінювачем в розумінні вимог статті 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суду не надано.
Складений 01.02.2023 ТОВ «Трак Сервіс і Ко» клієнту: ТОВ «Вантажер» лист діагностики № 17 транспортного засобу: сідловий тягач DAF НОМЕР_1 , згідно якого в результаті діагностики виявлена несправність окремих складових двигуна /а.с. 231; т.1/, не є звітом про оцінку майна та не може слугувати підставою для переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку.
Отже позивачем безпідставно здійснена переоцінка сідлового тягача DAF НОМЕР_1 внаслідок якої залишкова вартість транспортного засобу до його переведення позивачем до групи необоротних активів призначених для продажу, яка складала 222 222,21 грн., змінилась, і залишкова вартість цього ж транспортного засобу при переведенні до групи необоротних активів, що призначені для продажу відображена в бухгалтерському обліку вже в розмірі 62222,22 грн.
Відповідно до абзацу першого пункту 188.1. статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, згідно положень абзацу другого пункту 188.1. статті 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Таким чином нормою вказаного пункту статті 188 ПК України, зокрема встановлено, що база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).
Водночас згідно обставин цієї справи балансова (залишкова) вартість сідлового тягача DAF НОМЕР_1 , до його безпідставної переоцінки позивачем (без проведення оцінки майна), за даними бухгалтерського обліку складала 222222,21 грн., тобто база оподаткування податком на додану вартість внаслідок продажу спеціалізованого вантажного сідлового тягача DAF модель FT XF 105/410, 2007 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 за ціною з ПДВ 95000,00 грн., в тч. ПДВ - 15833,33 грн., є нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, оскільки позивачем нараховано дохід від реалізації авто в розмірі 95000,00 грн., та 15833,33 грн. - нараховано податкове зобов`язання з ПДВ із договірної вартості. Таким чином реалізовано автомобіль нижче балансової вартості на 143055,54 грн. (222222,21 - (95000 - 15833,33)) тобто нижче бази оподаткування передбаченої нормою абзацу другого пункту 188.1. статті 188 ПК України, та відповідно, занижений податок на додану вартість в розмірі 28611,10 грн., виходячи із розрахунку 143055,24*20%/100%.
Таким чином суд погоджується з правомірністю податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117030704 в частині збільшення контролюючим органом платнику податків грошового зобов`язання з податку на додану вартість за наслідками реалізації транспортного засобу DAF НОМЕР_1 .
Водночас, оскільки судом вище вже надано оцінку реальності здійснення господарських операцій між товариством та ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») та суд дійшов висновку про недоведеність їх фактичного здійснення, то також відсутні й підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117030704 і в частині збільшення контролюючим органом платнику податків грошового зобов`язання з податку на додану вартість за наслідками господарських взаємовідносин позивача з ТОВ «Прайм Групп Нафта» (нова назва - ТОВ «Віталіті Міст») за договором поставки нафтопродуктів № 1820 від 31 серпня 2022 року.
Щодо посилання контролюючого органу в Акті перевірки від 22.07.2025 на наявність інформації, що ТОВ «Віталіті Міст» є учасником таких кримінальних проваджень: № 12024040000000192 від 23.02.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України) суд зазначає наступне.
Так відповідно до Вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2024 року, номер судового провадження: 1-кп/202/1246/2024, номер кримінального провадження в ЄРДР: 12024040000000192, на якій посилається відповідач у поясненнях від 08.05.2026, затверджено угоду про визнання винуватості від 16 квітня 2024 року в м. Дніпро між обвинуваченим ОСОБА_3 , та прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 . ОСОБА_3 , визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 України та призначено йому узгоджене сторонами покарання /https://reyestr.court.gov.ua/Review/118813105 /.
Згідно описової частини вказаного Вироку: ОСОБА_3 , будучи директором ТОВ «Імпекс ойл», за попередньою змовою з Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, Особа2 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, маючи якості лідерів та організаторів, широке коло зав`язків серед осіб підприємницька діяльність яких пов`язана з оптовою та роздрібною торгівлею пальним, будучи добре обізнаним з положеннями законодавства України, які регламентують порядок ліцензування виробництва та обігу пального та спирту етилового, зокрема Законом України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесено зміни, зокрема, до Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481), відповідно до яких з 01.07.2019 запроваджується ліцензування діяльності усіх суб`єктів господарювання (далі - СГ), які здійснюють виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на території Полтавської області м. Кременчук, здійснюючи діяльність з оптової торгівлі пальним, в тому числі імпортованим на територію України, достовірно знаючи про незаконність виготовлення підакцизних товарів на ТОВ «Павлоградський нафтопереробний завод», їх якість та ціну, не будучи обізнаним з планами організованої групи та не перебуваючи в її складі, з метою особистого збагачення, обравши вчинення злочинів у сфері незаконної реалізації підакцизних товарів за готівку та реалізації під відсоток податкового кредиту та акцизу на паливо спрямованого на введення в легальний обіг фактично незаконно виготовлених підакцизних товарів. Попередньо узгодивши, механізм скоєння злочинів з Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, які полягали в наступному: за замовленням Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження та Особа2 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження - ОСОБА_3 видавалися рахунки на оплату пального на адресу ТОВ «Прайм групп нафта» та ФОП « ОСОБА_6 », в подальшому здійснювалося підроблення видаткових та товарно-транспортних накладних з проведення безтоварних операцій з реалізації пального з ТОВ «Імпекс ойл» на адресу ТОВ «Прайм групп нафта» та ФОП « ОСОБА_6 », в подальшому при отриманні інформації від Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження та Особа2 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження про дані акцизного складу пересувного, яким буде транспортуватися незаконно виготовлений підакцизний товар з м. Павлоград на адресу ТОВ «Прайм групп нафта» та ФОП « ОСОБА_6 », вносив недостовірні відомості до єдиного реєстру акцизних накладних, щодо переміщення підакцизного товару з акцизного складу пересувного в акцизний склад пересувний, який фактично завантажувався на ТОВ «ПНЗ».
Так, з метою забезпечення свого злочинного плану, ОСОБА_3 за попередньою змовою з Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження та Особа2 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження та службовими особами ТОВ «Прайм групп нафта», уклав договір поставки нафтопродуктів №77 від 23 лютого 2023 року, між ТОВ «Імпекс ойл» з підписом ОСОБА_3 та ТОВ «Прайм групп нафта» за підписом ОСОБА_7 .
Так, ОСОБА_3 за попередньою змовою з Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, службовими особами ТОВ «Прайм групп нафта» прийняв участь в забезпеченні отримання незаконно виготовлених підакцизних товарів на ТОВ «Павлоградський нафтопереробний завод» в адресу ТОВ «Прайм груп нафта» на загальну суму 820 934,58 грн. (без ПДВ), на підставі підробленої видаткової накладної №230223/0001 від 23 лютого 2023 р., постачальник ТОВ «ІМПЕКС ОЙЛ» п/р НОМЕР_2 у банку АТ «ОТП БАНК», 27500, Кіровоградська обл., Олександрійський р-н., м. Світловодськ, вул. Героїв України, буд. 94, к.310, код за ЄДРПОУ 44582720, ІПН 445827211274, покупець: ТОВ «ПРАЙМ ГРУПП НАФТА», 61052, Харківська обл., м. Харків, просп. Московський, 273, оф. 27, договір: №77 від 23.02.2023, товар: 1. дизельне паливо 10 ppm - E5, EN590, код УКТ ЗЕД 2710194300, кількість 6 252 кг, ціна без ПДВ 41,57, сума без ПДВ 259 895, 64; 2. дизельне паливо 10 ppm - E5, EN590, код УКТ ЗЕД 2710194300, кількість 13 493 кг., татоварно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів (нафти) №230223/0002 від 23 лютого 2023 року: автопідприємство - ПП «ІНФОРМАЦІЯ_2» код ЄДРПОУ НОМЕР_78; замовник (платник) - ТОВ «ІМПЕКС ОЙЛ» код ЄДРПОУ 44582720; вантажоодержувач - ТОВ «ПРАЙМ ГРУПП НАФТА» код ЄДРПОУ 43431254; пункт навантаження - пп «Порубне-Сірет» Відділи митного оформлення №1-2 мл «Вадул-Сірет»; автомобіль - MAN TGX 18.400 НОМЕР_75; причіп - ППЦ 30-64229 НОМЕР_4; пункт розвантаження - м. Павлоград, Дніпропетровська обл.; найменування нафтопродукту - UN 1202 Паливо дизельне, 3, ГУ ІІІ Дизельне паливо 10ppm - Е5, EN590, загальним об`ємом нафтопродукту 23 380дм? та масою 19 745 кг; відпустив - ОСОБА_3 ; прийняв водій - ОСОБА_8 . При цьому ОСОБА_3 за попередньою змовою з Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, Особа2 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, та службовими особами ТОВ «Прайм групп нафта» забезпечив прийняття та реєстрацію акцизної накладної ТОВ «Імпекс Ойл» в адресу ТОВ «Прайм групп нафта» в обсязі 19 745 кг. Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що фактично доставка незаконно виготовлених нафтопродуктів з ТОВ «ПНЗ» в адресу ТОВ «Прайм групп нафта» здійснювалася з використанням акцизного складу пересувного д.н.з. НОМЕР_3 , належного на праві приватної власності ТОВ «Укрінформтрейд», в свою чергу Особа1 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження, Особа2 матеріали відносно якої виділені в окреме кримінальне провадження та ОСОБА_3 забезпечилось внесення недостовірних даних до Єдиного реєстру акцизних накладних, зокрема внесено відомості щодо переміщення підакцизного товару в обсязі 19745 кг. з акцизного складу пересувного д.н.з. НОМЕР_4 до акцизного складу пересувного д.н.з. НОМЕР_3 .
Тобто ОСОБА_3 , вчинив службове підроблення, несанкціоновану зміну інформації в єдиному реєстрі акцизних накладних, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто, вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 362; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.
Проте, посилання контролюючого органу на наявність вказаного Вироку, фігурантами яких є контрагенти платника його посадові особи, з яким такий платник мав господарські відносини, не є належним доказом нереальності здійснення господарської операції з огляду на наступне.
Відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленої у постановах від 31 липня 2018 року у справі № 808/1507/16 та від 08 листопада 2018 року у справі № 826/15028/17, факт наявності вироків, особливо тих, які ухвалені на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили. Обставини, встановлені у вироку, мають значення для правильного вирішення цієї адміністративної справи і повинні бути оціненими судом в силу дії принципу офіційного з`ясування обставин справи.
Суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для спору, що має місце у справі, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи.
Аналогічну правову позицію зазначено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 808/2459/17, від 12 квітня 2018 року у справі № 826/1571/16 та від 16 травня 2018 року у справі № 2а-0870/12052/11, від 27 березня 2024 року справа № 380/12821/22, від 18 березня 2024 року справа № 480/1798/22.
Відповідно до частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, не був предметом безпосереднього дослідження судів попередніх інстанцій.
Суд зазначає, що оцінку належності та допустимості доказів складання та підписання первинних документів має бути надано судом під час розгляду кримінальних справ у порядку кримінального судочинства, а не під час розгляду даної адміністративної справи.
Доказів того, що у рамках кримінального провадження, на яке посилається відповідач досліджувались обставини щодо складання та підписання первинних документів уповноваженою особою контрагента позивача, у відповідності вимог до первинних документів, суду не надано, а у наданому Вироку від 03 травня 2024 року, номер судового провадження: 1-кп/202/1246/2024, немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а встановлені у Вироку обставини не мають значення для спору, що має місце у справі, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи.
Враховуючи наведене, суд вважає, що вказаний вирок суду в кримінальному провадженні, з урахуванням вимог статті 78 КАС України, не мають доказового значення для спору та не містять відомостей стосовно обставин цієї справи в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
При наданні правової оцінки податковому повідомленню-рішенню ГУ ДПС у Полтавській області форми «ПС» від 12.08.2025 року № 00117060704, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за платежем податок на додану вартість у сумі 3400,00 грн., суд виходить з наступного.
У вказаному податковому повідомленні-рішенні наведені наступні обґрунтовані підстави для визначення (нарахування) грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства):
Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «Вантажер» не виписало та не зареєструвало податкову накладну на суму ПДВ, що підлягала самостійному нарахуванню по постачанню транспортного засобу нижче балансової (залишкової) вартості на обсяг постачання 143055,54 гр., в т.ч. за лютий 2023 року - 143055,54 грн.
Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Положеннями пункту 201.2 статті 201 ПК України передбачено, що форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307 затверджений Порядок заповнення податкової накладної.
Згідно із пунктом 15 вказаного Порядку у разі постачання товарів/послуг, крім постачання товарів, базою оподаткування для яких встановлено максимальні роздрібні ціни, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг (зокрема, якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання / звичайна ціна / балансова (залишкова) вартість перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання), постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг.
У податковій накладній (в тому числі зведеній), яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 8 цього Порядку (15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для зазначення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані.
Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що позивачем реалізовано автомобіль сідлового тягача DAF модель FT XF 105/410, 2007 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 нижче балансової вартості на 143055,54 грн. (222222,21 - (95000 - 15833,33)) тобто нижче бази оподаткування передбаченої абзацом другим пункту 188.1. статті 188 ПК України, відповідно, занижений податок на додану вартість в розмірі 28611,10 грн., виходячи із розрахунку 143055,24*20%/100%. 
Отже позивач згідно із вимогами пункту 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року №1307, мав скласти дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг.
Доказів складення та реєстрації податкової накладної на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або складення та реєстрації зведеної податкової накладної з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг, позивач суду не надав.
Згідно абзацу четвертого пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
За викладених обставин у зв`язку з не складенням та не реєстрацією позивачем податкової накладної на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання / звичайної ціни / балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або складення та реєстрації зведеної податкової накладної з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг, при здійсненні операції з продажу сідлового тягача DAF модель FT XF 105/410, 2007 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 нижче балансової вартості, контролюючий орган набув підстав для накладення на платника податків штрафу передбаченого абзацом четвертим пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України в розмірі 3400 грн., отже винесене ГУ ДПС у Полтавській області податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 12.08.2025 року № 00117060704 є правомірним, а підстави для його скасування відсутні. 
При наданні оцінки податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025 року: форми «Д» № 00117080704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 66823,76 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 38385 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9596,25 грн., та нарахованої пені в сумі 18842,51 грн.; форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 4628,48 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 3198,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 799,69 грн. та нарахованої пені в сумі 630,04 грн., суд виходить з наступного. 
У податковому повідомленні-рішенні форми «Д» № 00117080704 від 12.08.2025, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб контролюючим органом наведені наступні обґрунтовані підстави для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства):
Проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «Вантажер» не сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 38385 грн., в т.ч. за лютий 2023 - 38385 грн.
В ході проведення перевірки встановлено реалізацію автотранспортного засобу DAF НОМЕР_1 , модель FT ХF 105.410 спеціалізований вантажний сідловий тягач за ціною, нижчою за його залишкову вартість. 
Станом на 01.01.2023 на балансі підприємства на рахунку 105 «Транспортні засоби» обліковувався транспортний засіб DAF НОМЕР_1 первісна вартість складає 333333,33 грн., потім відповідно до рахунку 131 «Знос основних засобів» на транспортний засіб було нараховано амортизацію у сумі 111111,12 грн., тобто залишкова вартість складала 222222,21 грн. 
Відповідно до договору купівлі-продажу № 0202 від 02.02.2023 ТОВ «Вантажер» реалізовує DAF НОМЕР_1 ОСОБА_3 обсяг постачання 79166,67 грн.
Отже балансова вартість перевищує вартість реалізації та згідно даних перевірки становить: (222222,21*20%)-95000=171666,65 грн. 
Згідно п. 164.5 ст. 164 під час нарахування (надання) доходів у будь-якій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К=100 : (100-Сп), де К-коефіцієнт; СП-ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.
Т аким чином, база оподаткування виплачених доходів складає:
К=100 : (100-19,5); К*171666,65 = 213250,49 грн.
У податковому повідомленні-рішенні ГУ ДПС у Полтавській області форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, наведені ідентичні, як і в податковому повідомленні-рішенні № 00117080704, обґрунтовані підстави для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства).
Податковий орган, визначаючи грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, виходив із того, що при відчуженні позивачем спеціалізованого вантажного сідлового тягача його балансова вартість перевищувала вартість реалізації, а ціна зазначена у договорі без проведення оцінки його вартості.
Різницю між балансовою вартістю та фактичною ціною реалізації контролюючий орган кваліфікував як дохід у вигляді додаткового блага відповідно до підпункту "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164 ПК України (визначення бази при негрошовій формі доходу), підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України (обов`язок податкового агента утримати ПДФО).
Згідно положень підпункту 14.1.71. пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.
У разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Це положення не поширюється на випадки, коли встановлюється мінімальна ціна продажу або індикативна ціна. У такому разі звичайною ціною вважається ціна, визначена сторонами договору, але не нижче за мінімальну або індикативну ціну.
Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.
Під час проведення аукціону (публічних торгів) звичайною вважається ціна, яка склалася за результатами такого аукціону (публічних торгів), обов`язковість проведення якого передбачено законом.
Якщо постачання товарів (робіт, послуг) здійснюється на підставі форвардного або ф`ючерсного контракту, звичайною ціною є ціна, яка відповідає форвардній або ф`ючерсній ціні на дату укладення такого контракту.
Якщо продаж (відчуження) товарів, у тому числі майна, переданого у заставу позичальником з метою забезпечення вимог кредитора, здійснюється у примусовому порядку згідно із законодавством, звичайною ціною є ціна, сформована під час такого продажу.
Підпунктом 14.1.219. пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.
Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно підпункту "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: е) вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Не є додатковим благом сума знижки звичайної ціни (вартості) при продажу (відчуженні) на користь платника податків житлової нерухомості, набутої у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно за договорами іпотеки, що забезпечує кредит, наданий в іноземній валюті.
Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.
Додаткове благо - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу). ( п. 14.1.47 ст. 47 ПК України).
Згідно із підпунктом 14.1.13. пункту 14.1 статті14 ПК України до безоплатно наданих товарів, робіт, послуг відносяться: а) товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів; б) роботи (послуги), що виконуються (надаються) без висування вимоги щодо компенсації їх вартості; в) товари, передані юридичній чи фізичній особі на відповідальне зберігання і використані нею.
Відповідно до пункту 164.5. статті 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.
У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.
Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
За приписами пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. 1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Суд зауважує, що оскільки згідно обставин цієї справи, позивачем спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF модель FT XF 105/410, 2007 ідентифікаційний номер НОМЕР_3 згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 0202 від 02.02.2023, видаткової накладної № 161 від 02 лютого 2023, Акту прийому-передачі майна № 161 від 02 лютого 2023 року, переданий у власність ОСОБА_3 за ціною з ПДВ 95000,00 грн., в т.ч. ПДВ - 15833,33 грн., тобто за грошову компенсацію його вартості, то вказаний транспортний засіб не може вважатись в якості безоплатно наданого товару фізичній особі - контрагенту позивача. 
Відтак підлягає встановленню, чи є дохід, отриманий платником податку фізичною особою - покупцем транспортного засобу, додатковим благом у вигляді суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.
Згідно Акту перевірки від 22.07.2025 та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117080704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, при визначенні бази оподаткування податковий орган розраховує вартість такого доходу, виходячи із встановленого перевіркою перевищення балансової вартості над вартістю реалізації транспортного засобу, яка згідно даних перевірки становить: (222222,21*20%)-95000=171666,65 грн. І саме це значення (суму перевищення балансової вартості над вартістю реалізації) контролюючий орган використовує у спірних правовідносинах для визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб та розрахунку вартості такого доходу відповідно до пункту 164.5 статті 164 ПК України.
Суд зауважує, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є також предметом перевірки адміністративними судами у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень згідно положень пункту 1 частини другої статті 2 КАС України.
Згідно підпункту "е" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Не є додатковим благом сума знижки звичайної ціни (вартості) при продажу (відчуженні) на користь платника податків житлової нерухомості, набутої у власність внаслідок звернення стягнення на таке майно за договорами іпотеки, що забезпечує кредит, наданий в іноземній валюті.
Отже доходом платника за згаданою вище нормою ПК України може бути визнана вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також сума знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.
Відповідно до пункту 164.5. статті 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування розраховується за встановленою вказаним Кодексом формулою за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом.
Таким чином суд констатує, що для розрахунку бази оподаткування в порядку встановленому пунктом 164.5. статті 164 ПК України застосовується вартість доходу, розрахована за звичайними цінами.
Положення підпункту 14.1.71. пункту 14.1 статті 14 ПК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) містять визначення поняття звичайної ціни, згідно якого такою ціною, за загальним правилом, є ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Також зазначеною нормою ПК України, серед іншого передбачено, що у разі якщо ціни (націнки) на товари (роботи, послуги) підлягають державному регулюванню згідно із законодавством, звичайною вважається ціна, встановлена відповідно до правил такого регулювання. Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.
Суд зазначає, що з огляду на зміст наведених норм ПК України, сума перевищення балансової вартості основного засобу над вартістю його реалізації не охоплюється поняттям звичайної ціни.
Водночас податковий орган для визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 164.5. статті 164 ПК України розраховує таку базу виходячи із визначеної самим контролюючим органом суми перевищення балансової вартості транспортного засобу над вартістю його реалізації, а не за звичайними цінами, як це прямо встановлено вказаною нормою ПК України.
Також суд зазначає, що наведене як в Акті перевірки, так і в оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні рівняння: (222222,21*20%)-95000=171666,65 грн., в якості розрахунку суми перевищення балансової вартості транспортного засобу над вартістю його реалізації, не призводить до визначеного податковим органом арифметичного результату (171666,65), що може мати вплив на суб`єктивне сприйняття платником податків щодо змісту оскаржуваного рішення податкового органу, так і стосовно наслідків для його прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів.
Відповідно до пункту 167.1 статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
За приписами норми пункту 164.5. статті 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.
Отже при визначенні бази оподаткування під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі за формулою передбаченою пунктом 164.5. статті 164 ПК України, повинна використовуватись зокрема ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування, тобто при нарахуванні доходу ставка податку, яка становить 18 відсотків бази оподаткування.
Водночас контролюючим органом в Акті перевірки при визначенні баз оподаткування виплачених доходів в порядку, встановленому пунктом 164.5 статті 164 ПК України, в якості ставки податку застосоване числове значення такої ставки у розмірі « 19,5», що суперечить наведеним нормам Податкового кодексу України.
Відтак, висновок контролюючого органу про порушення ТОВ «Вантажер» пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз «е» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого не сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 38 385 грн., в т.ч. за лютий 2023 - 38 385 грн., зроблено контролюючим органом не тільки на підставі помилкових розрахунків, а і всупереч та з порушенням порядку визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб встановленому Податковим кодексом України, та відповідно неправомірно збільшено оскаржуваним рішенням суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за податковими в розмірі 38385 грн.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для прийняття оскаржуваних повідомлень - рішень покладено на податковий орган.
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Враховуючи вищенаведене Головним управлінням ДПС у Полтавській області не доведено правомірності збільшення ТОВ «Вантажер» грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 66823,76 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 38385 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 9596,25 грн., та нарахованої пені в сумі 18842,51 грн, а, відтак, податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025 року форми «Д» № 00117080704 є протиправним та підлягає скасуванню.
Стосовно податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025 року форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 4628,48 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 3198,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 799,69 грн. та нарахованої пені в сумі 630,04 грн., суд виходить з наступного. 
Відповідно до підпункту 16-1 підрозділу ХХ Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно із підпунктом 1.2. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (підпункт 1.3. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України).
За приписами норми підпункту 1.4. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.
Отже об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 ПК України, зокрема, загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Відповідач, збільшуючи позивачу суму грошового зобов`язання з військового збору за податковим повідомленням-рішенням форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704, таке нарахування пов`язує із встановленим перевіркою заниженням товариством бази оподаткування виплачених доходів.
Судом вже надана оцінка висновкам контролюючого органу про порушення ТОВ «Вантажер» пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, абз «е» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, в результаті чого не сплачено податок з доходів фізичних осіб в сумі 38 385 грн., які зроблено контролюючим органом не тільки на підставі помилкових розрахунків, а і всупереч та з порушенням порядку визначення бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб встановленому Податковим кодексом України, та податковому повідомленню - рішенню ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025 року форми «Д» № 00117080704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб і щодо якого суд дійшов висновку про його протиправність. 
Таким чином оподаткування військовим збором вказаних, нарахованих за Актом перевірки від 22.07.2025 податковим органом доходів, є протиправним.
Відтак, враховуючи вищевикладене, відповідач не довів суду правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 4628,48 грн., у тому числі за податковим зобов`язанням в сумі 3198,75 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 799,69 грн. та нарахованої пені в сумі 630,04 грн., а, відтак, податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025 року «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704 є протиправним та підлягає скасуванню. 
Разом з цим судом не встановлено підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025: форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117020704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в загальній сумі 2184268,75 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 1747415 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 436853,75 грн.; форми «Р» від 12.08.2025 року № 00117030704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в загальній сумі 692635,03 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями в сумі 554108 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 138527,03 грн.; форми «ПС» від 12.08.2025 року № 00117060704, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 3400,00 грн. 
Тож у цій частині вимог позов слід залишити без задоволення.
Таким чином, суд перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 12.08.2025 року: форми «Д» № 00117080704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в загальній сумі 66823,76 грн. та форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в загальній сумі 4628,48 грн., прийняті відповідачем не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, та необґрунтовано, отже про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивач при зверненні до суду з позовом у цій справі сплатив судовий збір у розмірі 12112,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1860 від 22.08.2025 /а.с. 237; т.1/.
З урахуванням факту часткового задоволення позовних вимог позивач має право на відшкодування 2,42 відсотки витрат, понесених на сплату судового збору, виходячи із розрахунку: 71452,24 грн. (сума задоволених вимог) * 100%/2951756,02 (ціна позову), тобто 290,69 грн. (двісті дев`яносто гривень шістдесят дев`ять копійок), які слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області: форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117080704, форми «Д» від 12.08.2025 року № 00117090704.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантажер" витрати зі сплати судового збору в розмірі 290,69 грн. (двісті дев`яносто гривень шістдесят дев`ять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено 27 серпня 2026 року.

Головуючий суддя | | Р.І. Молодецький