КРИНИЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 

Справа № 178/1213/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2026 року суддя Криничанського районного суду Дніпропетровської області Лісняк В.В., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з відділення поліції № 6 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 4 ст. 121 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В : 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, 23 травня 2026 року о 11 год. 50 хв. по вул. Героїв Чорнобиля в сел.Кринички, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Рено Преміум, д/н НОМЕР_1 , на якому були відсутні передбачені конструкцією задні та бокові борти, чим порушим п. 31.4.7. ПДР України. Правопорушення вчинено повторно протягом року. 
Захисник Щигельського М.М. згідно клопотання просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, клопотання захисника, письмові докази, що містяться у справі, суд приходить до наступного. 
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце складення протоколу, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу правопорушника; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення порушника; інші відомості, необхідні для вирішення справи. 
Однак, в порушення ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 673401 від 23 травня 2026 року не конкретизовано чіткого місця вчинення правопорушення, зазначено лише вул. Героїв Чорнобиля в с-ще. Кринички. Наведене позбавляє суду можливості належним чином визначити підсудність щодо розгляду цієї адміністративної справи. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. 
Згідно зі ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи суд зобов`язаний встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку встановлюються наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення. 
За змістом ч. 4 ст. 121 КУпАП, адміністративна відповідальність настає виключно за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами першою - третьою цієї статті. Таким чином, повторність є обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу зазначеного адміністративного правопорушення та підлягає обов`язковому доказуванню. 
Матеріали справи містять лише інформацію про те, що гр. ОСОБА_1 нібито протягом року вже притягувалася до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП. Водночас належної копії постанови, яка набрала законної сили та підтверджувала б наявність повторності, до матеріалів справи не долучено. 
Більше того, із наданих стороною захисту матеріалів вбачається, що постанова серії ЕНА № 6220323 від 25 листопада 2025 року, на яку фактично посилається орган поліції як на підставу повторності, була оскаржена у судовому порядку, а відтак питання щодо її законності та набрання нею законної сили на момент складання протоколу не було остаточно вирішене. 
Відповідно до пункту 3 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, повторність визначається саме за фактами постанов, які набрали законної сили. 
Таким чином, належних і допустимих доказів існування такої кваліфікуючої ознаки, як повторність, матеріали справи не містять. 
При цьому суд звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду повторність адміністративного правопорушення не може презюмуватися та повинна підтверджуватися належними доказами, а саме постановою компетентного органу, яка набрала законної сили. За відсутності такого доказу склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 121 КУпАП, є недоведеним. 
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду, який зазначав, що суд не вправі самостійно усувати недоліки, допущені органом, який склав протокол, шляхом самостійного відшукування доказів або зміни фактичних обставин, викладених у ньому. 
Крім того, суд бере до уваги й інший аспект обвинувачення.
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що водій керував транспортним засобом, на якому були відсутні передбачені конструкцією задній та бокові борти, чим порушив пункт 31.4.7 Правил дорожнього руху України. 
Разом із тим аналіз змісту пункту 31.4.7 Правил дорожнього руху свідчить, що він визначає перелік технічних несправностей, за наявності яких експлуатація транспортних засобів забороняється, однак не містить положень щодо відсутності заднього чи бокових бортів вантажного автомобіля. 
Будь-яких доказів того, що саме така комплектація транспортного засобу суперечить його конструкції або технічній документації заводу-виробника, матеріали справи також не містять. 
До протоколу не долучено висновків експерта, акту технічного огляду, технічної документації виробника чи інших доказів, які б підтверджували, що зазначений транспортний засіб експлуатувався із конструктивними змінами або технічною несправністю, передбаченою вимогами законодавства. 
Сам по собі виклад інспектором власного висновку у протоколі без його підтвердження належними доказами не може вважатися достатнім доказом вини особи. 
Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «Надточій проти України», «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» наголосив, що адміністративні провадження карального характеру мають відповідати гарантіям статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а суд повинен залишатися незалежним та безстороннім арбітром, не перебираючи на себе функцію сторони обвинувачення, не виправляючи фабулу обвинувачення та не збираючи докази замість органу, який здійснює притягнення до відповідальності. 
Подібний підхід послідовно застосовується й Верховним Судом, який виходить із того, що суд не вправі змінювати юридичну кваліфікацію, викладену у протоколі, або фактично формувати нове обвинувачення замість органу, який склав адміністративний матеріал. 
Згідно зі ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Оцінюючи докази у їх сукупності відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд доходить висновку, що органом Національної поліції не доведено поза розумним сумнівом як наявність кваліфікуючої ознаки повторності, так і сам факт вчинення порушення, яке інкримінується особі, а тому обов`язкові елементи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, у матеріалах справи належними та допустимими доказами не підтверджені. 
За таких обставин провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП. 
Керуючись ст.ст. 9, ст. 121, 221, 276, 277, 283, 284 КУпАП, суд, 

П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП. 
Протягом 10 днів з дня її винесення постанова може бути оскаржена через Криничанський районний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду. 

Суддя:	  	В.  В.  Лісняк