УХВАЛА
15 липня 2026 року 
м. Київ
справа № 202/1006/18
провадження № 51-2806ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого  ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2026 року щодо виправданої ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернулася до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення щодо виправданої ОСОБА_4 , де зазначає про його незаконність з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. 
Таким чином, оцінка доказів на предмет їх достовірності та належності не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а відноситься до компетенції перевірки апеляційного суду.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції може ухвалити рішення про погіршення становища виправданого не тільки за наявності таких вимог в касаційній скарзі, а й відповідних обґрунтованих доводів учасника кримінального провадження, змістом яких охоплюються належні підстави для такого рішення, оскільки, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 26 КПК, Суд не може на власний розсуд відшуковувати в оскарженому рішенні відповідні підґрунтя для цього.
Як убачається зі змісту оскарженого судового рішення, аналогічні доводам касаційної скарги прокурора питання, зокрема щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинами кримінального провадження, були предметом оцінки суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою сторони обвинувачення. 
Разом з тим, у касаційній скарзі прокурор зазначає, що від перевірки значної частини доводів її апеляційної скарги суд апеляційної інстанції фактично відмовився, обмежившись загальними твердженнями про те, що такі спрямовані на переоцінку доказів, проте не вказує про які саме докази йдеться.
Натомість в обґрунтування прокурор у касаційній скарзі надає власну оцінку частини доказів на предмет їх достовірності, відмінну від наданої судами попередніх інстанцій, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції відповідно до приписів ст. 433 КПК.
Не спростовує прокурор й висновків суду апеляційної інстанції в частині надання відповіді на доводи сторони обвинувачення про оцінку на предмет допустимості окремих доказів, як то фактичні дані, отримані з документів, вилучених в ході тимчасового доступу до речей та документів, зокрема довідки, яка містить інформацію від операторів мобільного зв`язку, не зазначає чому мотиви суду в цій частині суперечать нормам процесуального закону.
Також прокурор у скарзі зазначає, що апеляційний суд залишив поза увагою доводи сторони обвинувачення про необхідність оцінки всіх доказів у сукупності та взаємозв`язку, однак які конкретно докази залишились без оцінки апеляційного суду, яких порушень правил оцінки доказів, передбачених ст. 94 КПК, допустився цей суд, - не указує.
Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судом попередньої інстанції норм КПК в частині надання оцінки доказам не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції без належного обґрунтування з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження, а також норми процесуального закону, які, на переконання прокурора, були порушені.
Доводи про незастосування судом закону про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, прокурору необхідно викласти в касаційній скарзі з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, а отже, відобразити в доводах не аналіз доказів на предмет їх достовірності, а спростування висновків суду апеляційної інстанції в контексті істотного порушення вимог КПК та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Натомість на спростування висновків, викладених в ухвалі апеляційного суду, в касаційній скарзі не наведено відповідного обґрунтування.
У відповідності до положень статей 433, 437 КПК, наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.
Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.
Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2026 року щодо виправданої ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3