ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 500/7167/25 пров. № А/857/18919/26	

суддя в 1-й інстанції –Чепенюк О.В.

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кушнір В.О., 
суддів Гуляка В.В, Ільчишин Н.В.

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ: 
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
1.1. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115, починаючи з 18.06.2025 для забезпечення індексації пенсії; зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області провести починаючи з 18.06.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV) шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі Постанова №118), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» (далі Постанова №185), на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» (далі Постанова №209) та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії. 
1.2. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо непроведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнти у розмірі 1,14, у розмірі 1,197, у розмірі 1,0796, у розмірі 1,115, починаючи з 18.06.2025 для забезпечення індексації пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести починаючи з 18.06.2025 перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини другої статті 42 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії ОСОБА_1 за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,14 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,197 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,0796 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», на коефіцієнт збільшення у розмірі 1,115 відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» та у зв`язку з цим провести виплату недоотриманих сум пенсії.
1.3. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що пенсію позивача обчислено із середньомісячного заробітку за даними персоніфікованого обліку, з урахуванням наявного стажу та показника середньої заробітної плати за 2018–2020 роки у розмірі 9118,81 грн.
Водночас, на думку апелянта, при подальших перерахунках пенсії підлягали застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 та затвердженого нею Порядку №124. Апелянт вважає, що дія цього Порядку поширюється не лише на індексацію пенсій у 2019 році, а й на наступні перерахунки.
Посилаючись на пункт 5 Порядку №124, апелянт вказує, що перерахунок пенсії здійснювався із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014–2016 роки у розмірі 3764,40 грн, який послідовно збільшувався на коефіцієнти індексації за 2019–2025 роки. У результаті такого перерахунку відповідний показник становив 8913,83 грн.
Також апелянт зазначає, що відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №118, №168 та №185 до пенсійної виплати позивача були встановлені щомісячні доплати: з 01.03.2022 — 135,00 грн, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 — по 100,00 грн.
Отже, на думку апелянта, перерахунок пенсії позивача проведено відповідно до чинного нормативного регулювання та з урахуванням усіх передбачених коефіцієнтів і доплат.
1.4.ПОЗИЦІЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
1.5. МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.
ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
2.1 ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком з 06.07.2021, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
ОСОБА_1 01.12.2025 звернувся до відповідача із заявою щодо проведення індексації його пенсії шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення її пенсії на відповідні коефіцієнти збільшення.
Листом від 05.12.2025 ГУ ПФУ в Тернопільській області повідомило позивача, що розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 обчислений із середньомісячного заробітку за періоди роботи згідно даними персоніфікованого обліку відповідно до наявного стажу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) за 2018-2020 роки 9118,81 грн. Відповідно до Порядку №124 перерахунок пенсій у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 (3764,40 грн) на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку. Кожен наступний перерахунок у зв`язку із збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Ще відповідач вказав, що з 01.03.2022 проводився перерахунок пенсій із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,14 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14 = 6186,32 грн), з 01.03.2023 в розмірі 1,197 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197 = 7405,03 грн), з 01.03.2024 в розмірі 1,0796 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796 = 7994,47 грн), в розмірі 1,115 (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14*1,197*1,0796*1,115 = 8913,83 грн). Оскільки, розмір пенсії обчислено із середньої заробітної плати 9118,81 грн, тому пенсійна виплата перерахунку з 01.03.2022, з 01.03.2023 та з 01.03.2024 не підлягала, однак були встановлені щомісячні доплати до пенсії в розмірі 135 грн та по 100 грн відповідно. З 01.03.2025 перерахунок пенсійної виплати проведено з урахуванням вимог Постанови №209, тобто середньомісячний заробіток визначено шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, на коефіцієнт 1,0575 (а.с.24-25).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку індексації пенсії з урахуванням передбачених відповідними постановами Уряду коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, звернувся до суду з позовом.
2.2. ДОВОДИ ТА МОТИВИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Правові, організаційні та фінансові засади функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV. Саме цей Закон регламентує принципи, засади і механізми призначення, перерахунку та виплати пенсій, а також визначає порядок надання соціальних послуг за рахунок коштів Пенсійного фонду України, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону №1058-IV у солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком, пенсія по інвалідності та пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Таким чином, законодавець визначив солідарну систему пенсійного страхування як базовий елемент пенсійного забезпечення, у межах якого пенсійні права особи виникають, реалізуються та підлягають захисту відповідно до вимог закону. Саме тому будь-який перерахунок пенсії, зокрема у зв`язку з її індексацією, має здійснюватися у спосіб, який прямо передбачений законом, а не виключно підзаконним нормативно-правовим актом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII індексація грошових доходів населення є встановленим законами та іншими нормативно-правовими актами України механізмом підвищення грошових доходів населення, який дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними у гривнях на території України та які не мають разового характеру. До таких доходів, зокрема, належать пенсії.
Обов`язковий характер індексації грошових доходів населення також випливає зі статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III. Вказаною нормою передбачено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їхніх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно з частиною другою статті 19 Закону №2017-III державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Отже, індексація пенсії не є дискреційним правом органу Пенсійного фонду України чи факультативним заходом соціальної підтримки. Вона є елементом державної соціальної гарантії, яка має здійснюватися у порядку, на умовах та у спосіб, визначені законом.
Економічною підставою для проведення індексації грошових доходів населення, відповідно до статті 4 Закону №1282-XII, є факт перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотки.
Водночас частина друга статті 9 Закону №1282-XII передбачає, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсій та кола осіб, пенсії яких підлягають індексації, 15.02.2022 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» №2040-IX. Цим Законом, зокрема, частину п`яту статті 2 Закону №1282-XII викладено у новій редакції.
Частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII у редакції Закону №2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином, законодавець безпосередньо пов`язав порядок індексації пенсій із механізмом, закріпленим у частині другій статті 42 Закону №1058-IV, а тому саме ця норма є визначальною для встановлення правомірного способу перерахунку пенсії.
Згідно з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати доходу в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, у якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, у якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, може бути збільшений, однак не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, у якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, у якому проводиться збільшення.
Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду України за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
Отже, буквальне, системне та цільове тлумачення частини другої статті 42 Закону №1058-IV дає підстави для висновку, що індексація пенсії має здійснюватися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати доходу в Україні, який був застосований для обчислення конкретної пенсії. Закон не містить положення, за яким для всіх пенсій незалежно від року їх призначення під час індексації має застосовуватися виключно показник середньої заробітної плати станом на 01.10.2017.
Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році».
Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку №124 цей Порядок визначає механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Перерахунку відповідно до зазначеного Порядку підлягають пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; пенсії, призначені відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі відшкодування фактичних збитків; а також пенсії, обчислені з урахуванням заробітку грошового забезпечення, визначеного відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно з пунктом 4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, визначається за відповідною формулою, що враховує показник зростання споживчих цін за попередній рік та показник зростання середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески і яка враховується для обчислення пенсії.
К= (ЗСЦ + ЗСЗ) х 50% + 1,
100%
де ЗСЦ - показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ - показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (у відсотках), що визначається за такою формулою:
ЗСЗ = Псзп (1) : Псзп (2) х 100 % - 100 %,
де Псзп (1) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення;
Псзп (2) - показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України для фінансування виплати пенсій у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування коефіцієнт щорічного збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, може бути збільшено, але він не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, за три календарні роки, що передують року, у якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, у якому проводиться збільшення.
Розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, визначається щороку Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
При цьому у разі відсутності даних про заробітну плату дохід в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, для визначення розміру коефіцієнта збільшення враховується наявна заробітна плата дохід в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком зазначеного коефіцієнта для підвищення пенсії відповідно до Порядку №124.
Перерахунок пенсій відповідно до цього Порядку проводиться щороку з 1 березня.
Згідно з пунктом 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, проводиться шляхом збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017 на коефіцієнт, визначений згідно з абзацом першим пункту 4 цього Порядку.
Кожен наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Пенсії, які призначені відповідно до Закону №1058-IV та розмір яких не підвищено відповідно до пункту 4 Порядку №124, абзаців першого і другого пункту 5 Порядку №124, з урахуванням абзаців першого, третього частини першої, частини другої статті 28, абзацу другого пункту 4-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», а також з урахуванням щомісячної державної адресної допомоги до пенсії, що виплачується відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України.
Таке підвищення встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, і враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Згідно з пунктом 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, призначених відповідно до Закону №1058-IV, застосовується величина оцінки одного року страхового стажу, визначена статтею 25 Закону №1058-IV на дату проведення перерахунку.
Під час перерахунку пенсій відповідно до Порядку №124 враховуються суми доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, суми індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги та пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законодавством. Якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, пенсія перераховується під час наступного збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
На виконання зазначених положень Порядку №124 Кабінетом Міністрів України у 2021–2025 роках прийнято низку постанов, якими визначалися конкретні коефіцієнти збільшення та додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів.
Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» визначено порядок проведення відповідного перерахунку у 2021 році.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» визначено особливості індексації пенсій у 2022 році.
Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» урегульовано питання індексації пенсійних та страхових виплат у 2023 році.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» визначено порядок індексації у 2024 році.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсій та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році» передбачено відповідні заходи індексації та додаткового соціального захисту у 2025 році.
Відповідно до пункту 1 постанови №127 у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124, проводився з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
При цьому у разі, коли розмір підвищення в результаті такого перерахунку пенсії не досягав 100 гривень, встановлювалася щомісячна доплата до пенсії у сумі, якої не вистачало до зазначеного розміру, і така доплата враховувалася під час подальших перерахунків пенсії.
Пунктом 1 постанови №118 установлено, що з 01.03.2022 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
Пунктом 4 постанови №118 передбачено, що з 01.03.2022 до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31.12.2021 включно, які не підвищуються з 01.03.2022 згідно з Порядком №124, установлюється щомісячна доплата до пенсії у розмірі 135 гривень. Така доплата виплачується додатково до щомісячної доплати до пенсії, встановленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Водночас зазначені щомісячні доплати враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 2023 рік було зупинено дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Разом із тим пунктом 8 розділу «Прикінцеві положення» цього Закону встановлено, що у 2023 році, зокрема, частина друга статті 42 Закону №1058-IV застосовується у порядку, на умовах та у строки, визначені Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації пункту 8 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168.
Пунктом 1 постанови №168 установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
Абзацом третім пункту 4 постанови №168 передбачено, що підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31.12.2022 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до цього Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Згідно з пунктом 6 постанови №168 з 01.03.2023 до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31.12.2022 включно, які не підвищуються з 01.03.2023 згідно з Порядком №124, установлюється щомісячна доплата до пенсії у розмірі 100 гривень. Ця доплата виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених пунктом 2 постанови №127 та пунктом 4 постанови №118, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Зазначені щомісячні доплати також враховуються під час наступних перерахунків пенсії у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
З 01.03.2024 відбулася індексація пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185.
Згідно з пунктом 1 постанови №185 установлено, що з 01.03.2024 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,0796.
Відповідно до пункту 6 постанови №185 з 01.03.2024 до пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31.12.2023 включно, які не підвищуються з 01.03.2024 згідно з Порядком №124, установлюється щомісячна доплата до пенсії у розмірі 100 гривень, яка виплачується додатково до щомісячних доплат до пенсії, встановлених у попередніх роках.
Згідно з пунктом 1 постанови №209 установлено, що з 01.03.2025 перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,115.
Підпунктом 6 пункту 2 постанови №209 передбачено, що з метою зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених у різні роки, пенсії, призначені відповідно до Закону №1058-IV за зверненнями, що надійшли до 31.12.2024 включно, які не підвищені згідно з пунктом 1 цієї постанови, перераховуються шляхом збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески, який використовувався для призначення або перерахунку їх пенсії, на відповідний коефіцієнт збільшення.
Так, для пенсій, призначених або перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для призначення пенсії у 2021 році, застосовується коефіцієнт 1,0575.
Для пенсій, призначених або перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для призначення пенсії у 2022 році, застосовується коефіцієнт 1,046.
Для пенсій, призначених або перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для призначення пенсії у 2023 році, застосовується коефіцієнт 1,0345.
Для пенсій, призначених або перерахованих із застосуванням показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для призначення пенсії у 2024 році, застосовується коефіцієнт 1,023.
Наведене свідчить про те, що у 2021–2025 роках Кабінет Міністрів України щорічно визначав конкретні коефіцієнти збільшення, які підлягали застосуванню під час індексації пенсій, призначених відповідно до Закону №1058-IV.
Разом із тим ключовим для правильного вирішення цієї справи є не сам факт прийняття відповідних постанов Кабінету Міністрів України, а визначення того, до якого саме показника середньої заробітної плати доходу має застосовуватися відповідний коефіцієнт збільшення.
Як убачається з положень частини другої статті 42 Закону №1058-IV, збільшенню підлягає показник середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії.
Натомість положення абзаців першого та другого пункту 5 Порядку №124 фактично передбачають застосування для подальших перерахунків показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який враховувався для обчислення пенсії, станом на 01.10.2017, збільшеного у попередніх роках.
Отже, між положеннями частини другої статті 42 Закону №1058-IV та пунктом 5 Порядку №124 існує розбіжність у визначенні показника, який підлягає збільшенню під час індексації пенсії.
Закон передбачає збільшення показника середньої заробітної плати доходу в Україні, який враховується для обчислення пенсії конкретної особи. Водночас Порядок №124 орієнтує на показник станом на 01.10.2017, що може не відповідати показнику, фактично застосованому при призначенні пенсії особам, яким пенсія була призначена у наступні роки.
Колегія суддів виходить із того, що підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати, звужувати або інакше викривляти зміст правового регулювання, встановленого законом. Кабінет Міністрів України, визначаючи порядок реалізації законодавчого припису, не вправі встановлювати такий механізм, який призводить до застосування іншого показника, ніж той, який прямо передбачений законом.
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципами законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу і розміру заробітної плати доходу.
Принцип законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування означає, що основні умови набуття, реалізації та перерахунку пенсійних прав мають бути встановлені саме законом. Такий підхід забезпечує правову визначеність, передбачуваність правозастосування та однаковість умов реалізації пенсійних прав для всіх застрахованих осіб.
Цей принцип також виключає можливість свавільної зміни порядку реалізації пенсійного права шляхом підзаконного регулювання. Органи державної влади, зокрема органи Пенсійного фонду України, зобов`язані діяти не лише в межах підзаконних актів, а насамперед у межах і спосіб, визначені законом.
Принцип диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати доходу спрямований на забезпечення соціальної справедливості у сфері пенсійного забезпечення. Розмір пенсії має перебувати у правовому та економічному зв`язку з тривалістю страхового стажу особи, розміром її заробітку, з якого сплачувалися страхові внески, та відповідним показником середньої заробітної плати, що враховувався при обчисленні пенсії.
Саме такий підхід забезпечує довіру особи до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, оскільки особа має обґрунтоване очікування, що її пенсія буде не лише призначена, а й у подальшому перерахована відповідно до закону, з урахуванням тих показників, які були застосовані при її обчисленні.
Натомість застосування під час індексації пенсії показника середньої заробітної плати станом на 01.10.2017 до пенсій, призначених у 2020–2025 роках із застосуванням інших показників середньої заробітної плати, не відповідає суті частини другої статті 42 Закону №1058-IV. Такий підхід фактично відриває механізм індексації від індивідуального показника, який був використаний при обчисленні пенсії конкретної особи.
Колегія суддів зазначає, що правова визначеність у сфері пенсійного забезпечення передбачає не лише формальне існування нормативного регулювання, а й узгодженість такого регулювання із законом, стабільність правових наслідків та недопущення звуження обсягу вже набутого права особи.
Пенсійне забезпечення є складовою конституційного права особи на соціальний захист. Тому будь-яке втручання у механізм визначення або перерахунку пенсії має бути чітко передбачене законом, переслідувати легітимну мету та бути пропорційним. Застосування підзаконного акта всупереч закону не може відповідати цим критеріям.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції України та законам України, незалежно від того, чи оскаржувалися такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи.
Зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №913/204/18 та від 10.03.2020 у справі №160/1088/19 сформульовано правову позицію, відповідно до якої нормативно-правові акти, що не відповідають актам вищої юридичної сили, не можуть застосовуватися судами навіть за умови їх формальної чинності.
У разі суперечності положень підзаконного нормативно-правового акта положенням закону суд зобов`язаний застосувати норму закону, оскільки закон має вищу юридичну силу. Такий підхід випливає з принципу верховенства права та ієрархії нормативно-правових актів.
З огляду на викладене, положення Порядку №124 підлягають застосуванню лише в тій частині, у якій вони не суперечать положенням частини другої статті 42 Закону №1058-IV. Відповідно, абзаци перший та другий пункту 5 Порядку №124 мають тлумачитися і застосовуватися у взаємозв`язку із законом, а не всупереч йому.
Отже, під час проведення щорічної індексації пенсії збільшенню має підлягати показник середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який був застосований при обчисленні пенсії відповідної особи, а не виключно показник станом на 01.10.2017.
Застосування саме такого підходу забезпечує відповідність перерахунку пенсії вимогам частини другої статті 42 Закону №1058-IV, узгоджується з принципами пенсійного страхування, визначеними статтею 7 цього Закону, та відповідає завданню індексації як механізму підтримання купівельної спроможності пенсійних виплат.
Аналогічна правова позиція щодо застосування частини другої статті 42 Закону №1058-IV та Порядку №124 відображена у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, від 27.01.2025 у справі №620/7211/24 та від 28.01.2025 у справі №400/4663/24.
У цих судових рішеннях Верховний Суд виходив із того, що під час індексації пенсій, призначених у відповідні роки, має застосовуватися показник середньої заробітної плати доходу, який безпосередньо враховувався при обчисленні пенсії особи, а не інший показник, визначений підзаконним актом у спосіб, який звужує зміст права, встановленого законом.
Колегія суддів враховує зазначені висновки Верховного Суду як такі, що забезпечують єдність судової практики та підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії позивача на підставі частини другої статті 42 Закону №1058-IV, фактично не застосував відповідні коефіцієнти збільшення до того показника середньої заробітної плати доходу в Україні, який безпосередньо враховувався для обчислення пенсії позивача.
Натомість відповідач установив позивачу щомісячну доплату до пенсії у фіксованих розмірах, зокрема у розмірах 100 гривень або 135 гривень, залежно від відповідного року та нормативного регулювання, замість проведення повноцінного перерахунку із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,14, 1,197, 1,0796, 1,115 до належного показника середньої заробітної плати доходу.
Такий спосіб перерахунку не відповідає змісту частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки підміняє передбачений законом механізм індексації встановленням фіксованої доплати. Водночас щомісячна доплата, передбачена відповідними постановами Кабінету Міністрів України, не може розглядатися як рівнозначна заміна індексації, якщо пенсія особи підлягає перерахунку шляхом застосування коефіцієнта збільшення до відповідного показника середньої заробітної плати.
Колегія суддів наголошує, що доплата до пенсії може застосовуватися лише у випадках і межах, визначених відповідними постановами Кабінету Міністрів України, однак вона не може усувати чи замінювати право особи на перерахунок пенсії у спосіб, прямо передбачений законом.
Індексація пенсії, передбачена частиною другою статті 42 Закону №1058-IV, має здійснюватися не формально, а з реальним застосуванням визначеного Кабінетом Міністрів України коефіцієнта збільшення до належного показника середньої заробітної плати доходу. Лише за такого підходу досягається мета індексації — підтримання належного рівня пенсійного забезпечення та часткове відшкодування знецінення грошових доходів унаслідок інфляційних процесів.
Посилання відповідача на положення Порядку №124 як на підставу для застосування показника станом на 01.10.2017 колегія суддів оцінює критично, оскільки такий підхід не узгоджується із положеннями частини другої статті 42 Закону №1058-IV. Підзаконний нормативно-правовий акт не може бути самостійною правовою підставою для звуження обсягу права, гарантованого законом.
Також колегія суддів зазначає, що застосування відповідачем відповідних постанов Кабінету Міністрів України №127, №118, №168, №185 та №209 має здійснюватися у взаємозв`язку з частиною другою статті 42 Закону №1058-IV. Ці постанови визначають, зокрема, коефіцієнти збільшення та окремі умови проведення індексації, проте не скасовують і не змінюють законодавчого правила щодо показника, який підлягає збільшенню.
Отже, під час перерахунку пенсії позивача відповідач мав застосувати відповідні коефіцієнти збільшення до показника середньої заробітної плати доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески та який був врахований при обчисленні пенсії позивача, а не обмежуватися встановленням фіксованої доплати.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивача не у спосіб, визначений законом.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки ґрунтуються переважно на формальному застосуванні положень підзаконного нормативно-правового акта без належного врахування приписів частини другої статті 42 Закону №1058-IV та правових висновків Верховного Суду.
2.3. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно із статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 139 КАС України підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2026 року у справі №500/7167/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	В. О. Кушнір 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин