Доманівський районний суд Миколаївської області 

Справа № 475/703/26 
П О С Т А Н О В А
Іменем України
21 серпня 2026 р. | с-ще Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області Кащак А.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду справи, які надійшли з ВП №2 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , 29 травня 2026 року о 23 год. 00 хв. по вул.Свободи в с-щі. Доманівка, Вознесенського району, Миколаївської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_2 , при цьому не мав права керування транспортними засобами, чим порушив вимогу п.2.1.а Правил Дорожнього руху України, правопорушення вчинено повторно, протягом року (притягнутий до адмінвідповідальності постановою серії ЕНА №699280 від 09.04.2026р. за ч.2 ст.126 КУпАП), чим порушив вимоги п.2.1.а Правил дорожнього руху, у зв`язку із чим притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.5 ст.126 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_1 , 29 травня 2026 року о 23 год. 00 хв. по вул.Свободи в с-щі. Доманівка, Вознесенського району, Миколаївської області, керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2106» державний номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від огляду на стан алкогольного сп`яніння водій відмовився, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у медичному закладі, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, у зв`язку із чим притягується до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, зважаючи на те, що в провадженні судді знаходяться матеріали справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за різні правопорушення, вважаю за доцільне: адміністративну справу (ЄУНСС) №475/703/26 провадження №3/475/187/26 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП, адміністративну справу (ЄУНСС) №475/704/26 провадження №3/475/188/26 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - об`єднати в одне провадження та присвоїти спільний номер адміністративної справи ЄУНСС №475/703/26 провадження №3/475/187/26.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, до суду викликався належним чином шляхом направлення судової повістки на зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення адресу рекомендованим повідомленням.
Водночас варто зазначити, що ОСОБА_1 достовірно було відомо про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, а також, як вбачається із матеріалів справи, він двічі повідомлявся, що розгляд справи відбудеться в Доманівському районному суді Миколаївської області, проте, станом розгляду справи не цікавився, причини неявки суду не повідомляв, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно вимог ст.268 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, та ч.5 ст.126 КУпАП, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.
Враховуючи вказане вище, на підставі ст.268 КУпАП, суд вважає за можливе розглянути справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без його участі.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
При цьому ст. 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п. 2.5 Правил дорожнього руху передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі за текстом Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 6, 7 Розділу І Інструкції).
Аналогічні положення містяться також у ст. 266 КУпАП, у якій визначена процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП, повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом,  тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Дослідивши матеріали справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення підтверджується: - протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №679192 від 30.05.2026 року; протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №679184 від 30.05.2026 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №7281341 від 30.05.2026 року; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6992809 від 09.04.2026 р. про притягнення ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП; довідкою СРПП ВП №2 Вознесенського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області, згідно якої за даними ІТС ІПНП за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідчення водія не значиться; відеозаписами нагрудної камери працівника поліції, відефайл на якому зафіксовано, відсутність у порушника права керування транспортним засобом, а також що працівниками поліції було запропоновано водію ОСОБА_1 , пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, та зафіксовано факт відмови.
За таких обставин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд доходить висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вирішуючи питання про накладення додаткового адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, суд враховує положення ст. 30 КУпАП, а також правовий висновок Верховного Суду від 04.09.2023 року №702/301/20, відповідно до якого особі, яку визнано винуватою у вчиненні правопорушення суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Суд наголошує на тому, що внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями. При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання. Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання (аналогічна думка викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2023 року №702/301/20).
Відповідно до ч.2 ст.36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Враховуючи викладене, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення є доведеною, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП та застосувати адміністративне стягнення в межах санкції ч.5 ст.126 КУпАП, що відповідає вимогам ст.23 КУпАП та буде достатнім і необхідним для запобігання новим проступкам.
Обираючи адміністративне стягнення, відповідно до ст. 33 КУпАП беру до уваги характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність за вчинене правопорушення, а тому приходжу до переконання, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами без оплатного вилучення транспортного засобу.
Також, зважаючи, на те, що в матеріалів адміністративної справи відсутня інформація про власника т/з «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_2 , а тому суд не вбачає за можливе застосувати адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу, який не є у приватній власності порушника.
Крім того, відповідно до положень пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 23, 33, 40-1, ч.5 ст. 126, ч.2 ст. 130, ст.ст.276-280 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративну справу (ЄУНСС) №475/703/26 провадження №3/475/187/26 відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП та адміністративну справу (ЄУНСС) №475/704/26 провадження №3/475/188/26 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, - об`єднати в одне провадження та присвоїти спільний номер адміністративної справи ЄУНСС №475/703/26 провадження №3/475/187/26.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП і накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень (перерахувавши штраф на розрахунковий рахунок отримувач коштів: Миколаїв. ГУК/Микол.обл./21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN)UA 438999980313010149000014001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300, Призначення платежу: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. (перерахувавши їх на розрахунковий рахунок отримувач коштів: Миколаїв.ГУК/с-ще.Доманівка/22030101, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, Банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN) UA228999980313101206000014390, Код класифікації доходів бюджету: 22030101 Призначення платежу: Судовий збір за розгляд справи в Доманівському районному суді Миколаївської області).
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У випадку несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови до Миколаївського апеляційного суду через Доманівський районний суд Миколаївської області.

Суддя Доманівського районного суду
Миколаївської області А.Я. КАЩАК