КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

Єдиний унікальний номер справи № 359/6066/23 Головуючий у суді першої інстанції - Борець Є.О.
Номер провадження № 22-ц/824/6683/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 липня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Яворського М.А.,
суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря - Марченко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Олійником Василем Богдановичем , на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року, постановлену під головуванням судді Борця Є.О., у місті Бориспіль, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СітіСтейтСервіс» до ОСОБА_1 , третя особа: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Щасливе-ЛУ 14», про стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг, суми інфляції за час прострочення платежів, трьох процентів річних від прострочених сум, штрафів та пені,-
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, у якій просила суд: скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року у справі № 359/6066/23, та ухвалити нове, яким у позові ТОВ «СітіСтейтСервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - відмовити у повному обсязі; в порядку повороту виконання стягнути з ТОВ «СітіСтейтСервіс» на її користь сплачені нею кошти заборгованості в розмірі 47 470, 40 грн, суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 1 569, 43 грн, три проценти річних від прострочених сум в розмірі 1 347, 29 грн, а також 2 241, 68 грн судового збору; здійснити перерозподіл судових витрат та стягнути судові витрати у даній справі із позивача - ТОВ «СітіСтейтСервіс» на її користь.
Вказана заява обґрунтована тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року з неї на користь ТОВ «СітіСтейтСервіс» було стягнуто заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 47 470, 40 грн, суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 1 569, 43 грн та три проценти річних від прострочених сум в розмірі 1 347, 29 грн. 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 серпня 2024 року було залишено без змін рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року.
Вказує, що рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року, визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладений 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «СітіСтейтСервіс». 
У вказаних судових рішеннях також встановлено, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , зокрема їй.
Ці обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору. Вони не були відомі учасникам судового процесу під час розгляду цивільної справи. За цими ознаками вказані обставини є нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України. 
Тому ОСОБА_1 просила скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «СітіСтейтСервіс» у задоволенні пред`явленого позову.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленою обставиною відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник ОСОБА_1 - Олійник В.Б. подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленою обставиною задовольнити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував зміст нововиявленої обставини у вигляді рішення господарського суду, яке, вважає, істотним для правильного вирішення спору та спростовує обґрунтованість позовних вимог ТОВ «СітіСтейтСервіс».
Договір № КП/14-129 від 01 вересня 2012 року, укладений між ТОВ «СітіСтейт Сервіс» та ОСОБА_1 є припиненим в односторонньому порядку на підставі норми закону.
Вказану нововиявлену обставину у вигляді рішення Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року у справі № 911/1526/24 слід сприймати в комплексі із позицією відповідача у даній справі - ОСОБА_1 та третьої особи на стороні відповідача - ОСББ «Щасливе-ЛУ14», а саме слід врахувати, що відповідач сплачувала за послуги по утриманню і забезпеченню будинку комунальними послугами на рахунки ОСББ, яке ці послуги надавало і забезпечувало.
Таким чином, суд не надав належної оцінки обставинам припинення договірних правовідносин між сторонами в силу закону, не врахував положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та статті 598 ЦК України щодо припинення зобов`язань.
Крім того, суд першої інстанції не навів мотивів відхилення зазначених доводів, що, на переконання сторони відповідача, призвело до неправильного вирішення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
08 червня 2026 року від представника ТОВ «СітіСтейтСервіс» - Коюди М.А. надійшов відзив, відповідно до якого просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що рішення Господарського суду у справі № 911/1526/24 не є нововиявленою обставиною, яка може вплинути на вирішення цієї справи, оскільки стосується інших правовідносин. Предметом цієї справи є виконання зобов`язань за індивідуальним договором про надання житлово-комунальних послуг, який не був предметом розгляду господарського суду, а припинення договору про управління будинком не спростовує факту надання послуг та не припиняє обов`язку їх оплати.
Наголошує, що договір про управління багатоквартирним будинком та індивідуальний договір про надання житлово-комунальних послуг мають різний предмет правового регулювання та породжують самостійні права й обов`язки.
Крім того, вказує, що припинення договору про управління будинком саме по собі не припиняє зобов`язань споживача за індивідуальним договором щодо оплати фактично отриманих житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач не довів, що у спірний період послуги надавалися іншим виконавцем або, що він відмовився від їх отримання, обов`язок їх оплати, на переконання позивача, зберігається.
Вказує, що рішення Господарського суду не містить висновків про ненадання позивачем житлово-комунальних послуг після 01 грудня 2019 року. Навпаки, у цьому рішенні зазначено, що питання надання послуг, їх якості та виконання сторонами умов договору не були предметом розгляду, а тому не досліджувалися судом.
Доводи, викладені у апеляційній скарзі про припинення договору № КП/14-129 на підставі статті 598 ЦК України та положеннях Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не підтверджуються матеріалами справи. Зокрема, відсутні докази того, що співвласники багатоквартирного будинку приймали рішення про зміну форми управління будинком чи обрання нового управителя, з якими закон пов`язує припинення дії відповідних договорів.
Крім того, умовами самого договору передбачено вичерпний перелік підстав для його дострокового припинення, серед яких відсутнє припинення договору про управління житловим комплексом № 80-ССС.
Ці обставини вже були предметом дослідження та правової оцінки судів першої й апеляційної інстанцій під час розгляду справи по суті. Суди дійшли висновку, що припинення договору про управління житловим комплексом не припиняє дії індивідуального договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного між ТОВ «СітіСтейтСервіс» та відповідачем, а відповідні документи не стосуються предмета доказування у справі.
Вважає, що викладені у апеляційній скарзі та заяві про перегляд спірного рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області за нововиявленими обставинами доводи, фактично зводяться до переоцінки доказів, оцінених судами у процесі розгляду справи № 359/6066/23, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.
Зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які очікує понести позивач становить 13 000, 00 грн.
При апеляційному розгляді справи представник відповідача у справі ОСОБА_1 - Олійник В.Б. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року у справі № 359/6066/23 за нововиявленими обставинами, з підстав зазначених в заяві та мотивів, викладених в апеляційній скарзі. 
Представник позивача ТОВ «СітіСтейтСервіс» - Коюда М.А., який був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін, оскільки доводи, на які посилається апелянт не спростовують висновків, викладених у судовому рішенні. Вважає ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства.
Третя особа ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилося (а.с. 32, т.3). 
У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року (а.с.257-258, 259-267 т.1) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СітіСтейтСервіс» було стягнуто заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 47 470, 40 грн, суму інфляції за час прострочення платежів в розмірі 1 569, 43 грн та три проценти річних від прострочених сум в розмірі 1 347, 29 грн. 
Постановою Київського апеляційного суду від 30 серпня 2024 року (а.с.76-84 т.2) рішення Бориспільського міськрайонного суду від 6 лютого 2024 року було залишено без змін.
Представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Олійник В.Б., звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, обґрунтовував його тим, що рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року, визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладений 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «СітіСтейтСервіс». У вказаних судових рішеннях також встановлено, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_1 . Ці обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору. Вони не були відомі учасникам судового процесу під час розгляду цивільної справи. За цими ознаками вказані обставини є нововиявленими в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України. Тому представник відповідача Олійник В.Б. просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «СітіСтейтСервіс» у задоволенні пред`явленого позову.
Залишаючи вказану заяву без задоволення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що дійсно, рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року (а.с.110-132 т.2), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року (а.с.133-141 т.2), було визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладений 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «СітіСтейтСервіс». Однак в п.5.6 мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року (а.с.264 т.1) зазначено про те, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг виникла у ОСОБА_1 на підставі зовсім іншого правочину - договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-129, укладеного 01 вересня 2012 року між ТОВ «СітіСтейтСервіс» та відповідачем. У зв`язку з цим договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року було визнано неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Тому встановлення у судовому порядку факту розірвання вказаного договору 01 грудня 2019 року не має жодного значення для правильного вирішення спору та за цією ознакою не є нововиявленою обставиною в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.
Крім того суд першої інстанції звернув увагу на те, що зазначена обставина навіть не є новою, оскільки в тому ж п.5.6 мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року відзначено, що 28 жовтня 2019 року директор ТОВ «СітіСтейтСервіс» надіслав ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» лист №181, в якому він повідомив про припинення з 01 грудня 2019 року договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року. Однак відмова позивача від вказаного договору не було визнано підставою для припинення договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-129, укладеного 01 вересня 2012 року між ТОВ «СітіСтейтСервіс» та ОСОБА_1 .
У змісті рішення Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року та постанови Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року відсутня інформація про те, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги. Відсутність таких відомостей є логічною, оскільки, розглядаючи господарський спір, суди господарської юстиції досліджували зовсім інше питання - чи відбулось у встановленому порядку розірвання договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року, а не факт надання житлово-комунальних послуг мешканцям багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 . Крім того, як вбачається з імперативного правила, передбаченого ч.4 ст.423 ЦПК України, переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду цивільної справи, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленою обставиною.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року у справі № 359/6066/23 відповідає з огляду на наступне.
Так, у відповідності до ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.
Як передбачено ч.2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.
Водночас, згідно п.1 ч.4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.
Крім того, як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії" та рішення від 06 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови", процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 26 грудня 2022 року у справі № 460/801/20, під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Згідно вимог ч.3 ст. 365 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставини та залишити відповідне судове рішення в силі; задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
Відповідно до роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в абз. 4 п. 3, абз. 4 п. 4 постанови № 4 від 30.03.2012 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами", нововиявлені обставини мають підтверджуватись фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Також, у відповідності з п. 7 зазначеної Постанови роз`яснено, що питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.
Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції та наведені заявником підстави для його перегляду у зв`язку з нововиявленими обставинами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що висновок, викладений у рішенні Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року та постанові Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року, не може вважатися нововиявленою обставиною, оскільки він не є новим доказом чи фактом, який існував на момент ухвалення рішення та не був і не міг бути відомий заявнику, з огляду на наступне.
У п. 5.6 мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року відзначено, що 28 жовтня 2019 року директор ТОВ «СітіСтейтСервіс» надіслав ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» лист №181, в якому він повідомив про припинення з 01 грудня 2019 року договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року. Однак відмова позивача від вказаного договору не було визнано підставою для припинення договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-129, укладеного 01 вересня 2012 року між ТОВ «СітіСтейтСервіс» та ОСОБА_1 .
Разом з тим, нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.
Зазначені заявником обставини, за яких він просить переглянути рішення суду, не є обставинами, в розумінні ст. 423 ЦПК України, які можуть бути підставою для перегляду зазначеного судового рішення, 
Також, слід зауважити, що відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.
Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України" ("Zheltyakov v. Ukraine", заява № 4994/04, § 42-43)).
Процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції, положенням законодавства України та мають бути збалансовані з ефективністю правового захисту і обов`язковістю остаточних рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.
Суд враховує, що принцип правової (юридичної) визначеності визнається одним із елементів належної судової процедури у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав важливість забезпечення принципу юридичної визначеності як елементу верховенства права, який, окрім іншого, вимагає, щоб ухвалене судами остаточне рішення не могло бути скасованим (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" від 28 листопада 1999 року, заява № 28342/95).
Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду й нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (пункти 51-52 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії" від 24 липня 2003 року, заява №52854/99; ухвала Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви № 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; пункти 42-44 рішення Європейського суду з прав людини від 9 червня 2011 року, заява № 4994/04 у справі "Желтяков проти України").
Разом з тим, формулювання заявником підстав для звернення до суду у порядку ст. 423 ЦПК України суперечить законодавчому визначенню та тлумаченню поняття "нововиявлені обставини", яке полягає у тому, що це повинні бути саме істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Таким чином, встановивши, що наведена заявником обставина не є нововиявленою у розумінні ст. 423 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року.
Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, заявник, як на підставу для її задоволення, посилався на те, що рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року, визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладений 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «СітіСтейтСервіс». У вказаних судових рішеннях також встановлено, що ОСББ «Щасливе-ЛУ 14» надавало житлово-комунальні послуги мешканцям багатоквартирного будинку по АДРЕСА_1 , зокрема ОСОБА_1 . Ці обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору. Вони не були відомі учасникам судового процесу під час розгляду цивільної справи.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що зазначена заявником обставина в контексті розгляду вказаної справи не може бути визнана нововиявленою, виходячи із того, що рішенням Господарського суду Київської області від 18 березня 2025 року (а.с.110-132 т.2), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09 вересня 2025 року (а.с.133-141 т.2), було визнано розірваним з 01 грудня 2019 року договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС, укладений 25 липня 2011 року між ОСББ «Щасливе-ЛУ 14», ТОВ «Сіті-Стейт» та ТОВ «СітіСтейтСервіс». Однак в п.5.6 мотивувальної частини рішення Бориспільського міськрайонного суду від 06 лютого 2024 року (а.с.264 т.1) зазначено про те, що заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг виникла у ОСОБА_1 на підставі зовсім іншого правочину - договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території №КП/14-129, укладеного 01 вересня 2012 року між ТОВ «СітіСтейтСервіс» та відповідачем. У зв`язку з цим договір про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом №80-ССС від 25 липня 2011 року було визнано неналежним доказом в розумінні ст.77 ЦПК України. Тому встановлення у судовому порядку факту розірвання вказаного договору 01 грудня 2019 року не має жодного значення для правильного вирішення спору та за цією ознакою не є нововиявленою обставиною в розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.
Обставина, на яку посилається заявник, а саме встановлення рішенням Господарського суду Київської області факту розірвання договору про надання послуг балансоутримання та управління житловим комплексом № 80-ССС від 25 липня 2011 року, не є істотною для вирішення даного спору, оскільки спірні правовідносини виникли з договору про надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території № КП/14-129 від 01 вересня 2012 року. 
Крім того, зазначена обставина не є нововиявленою, оскільки факт припинення дії договору № 80-ССС з 01 грудня 2019 року вже був відомий та досліджувався судом під час розгляду справи Бориспільським міськрайонним судом Київської області. Посилання ОСОБА_1 фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду, що відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. 
За таких обставин підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2024 року у справі № 359/6066/34 за нововиявленими обставинами відсутні.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Олійником Василем Богдановичем , залишити без задоволення. 
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2025 року, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.
Повний текст ухвали складено 16 липня 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський
Судді : Т.Ц.Кашперська
В.О.Фінагеєв