ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/13166/26	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/429/26 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.3 ст. 154 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_1 , адвоката Гавдяк І.Б., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Гавдяк І.Б. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень з конфіскацією собаки породи “Джек Рассел” та стягнуто судовий збір.
Згідно з постановою суду, 28.05.2026 близько 22:30 ОСОБА_1 , вигулював собаку породи «Джек Рассел» в дворі будинку по вул. Л. Гузара, 8 в м. Тернополі без намордника, в результаті чого собака спричинила тілесні ушкодження (покусала) ліву гомілкову ділянку ОСОБА_2 , чим порушив п. 9.2 Правила утримання домашніх та безпритульних тварин (собак та котів) в Тернопільській міській територіальній громаді, затверджених рішенням Тернопільської міської ради 24.07.2019 7/36/13 та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 154 КУпАП.

В апеляційній скарзі адвокат Гавдяк І.Б. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.154 КУпАП.
Вважає вказану постанову незаконною, необгрунтованою, такою, що винесена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та порушенням норм матеріального і процесуального права.
Наголошує на тому, що суд не взяв до уваги, що вилучення собаки у господаря завдасть йому жорстокого стресу та позбавить належного догляду, що суперечить нормам гуманного поводження з тваринами. Вилучення тварини явно не відповідає суспільній значимості правопорушення.
Зауважує, що в порушення вимог Закону України “Про виконавче провадження та ст. 265-5 КУпАП, в матеріалах справи відсутній протокол вилучення тварини, відомості про який повинні бути зазначені у протоколі.
Звертає увагу, що вилучення собаки у господаря (конфіскація) позбаить її належної турботи, що можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною та явно не відповідатиме суспільній значимості інкримінованого правопорушення і може завдати сильний психологічний стрес господарю, для якої собака є повноцінним членом родини. Тварина не може бути просто передана у дохід держави, адже вона є живою істотою, яка потребує догляду, утримання, ветеринарного нагляду. 
Вказує, що відповідно до статті 265-5 КУпАП, якщо тварина може бути конфіскована, уповноважена особа повинна її тимчасово вилучити ще до рішення суду і скласти окремий протокол про адміністративне правопорушення. Проте поліцейські цього не зробили і не надали доказів, що собаку вилучили або хоча б оглянули.
Апелянт зазначає, що матеріали справи не відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вина ОСОБА_1 повинна доводитись певними доказами, зокрема, відеозаписами з камер відеоспостереження, поясненнями належних свідків, а не просто поясненнями працівників поліції, які не були на місці події та описали подію зі слів потерпілої, а також в матеріалах справи відсутні докази про звернення потерпілої для надання їй першої медичної допомоги.
Звертає увагу, що оскільки діями ОСОБА_1 не заподіяно значної шкоди, від них не настало суттєвих негативних наслідків, останній вперше притягається до адміністративної відповідальності, щиро розкаюється, до нього можливо застосувати статтю 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, без конфіскації тварини.

Потерпіла ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, що відповідно до ст.294 КУпАП не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , адвоката Гавдяк І.Б., які підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав. 
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , дотримався.

Диспозицією ст. 154 КУпАП передбачена відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).
Частина 3 статті 154 КУпАП передбачає відповідальність за ці ж дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.

Висновки судді щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими. 
Так, як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 781908 від 10.06.2026, 28.05.2026 близько 22:30 ОСОБА_1 , вигулював собаку породи «Джек Рассел» в дворі будинку по вул. Л. Гузара, 8 в м. Тернополі без намордника, в результаті чого собака спричинила тілесні ушкодження (покусала) ліву гомілкову ділянку ОСОБА_2 , чим порушив п. 9.2 Правила утримання домашніх та безпритульних тварин (собак та котів) в Тернопільській міській територіальній громаді, затверджених рішенням Тернопільської міської ради 24.07.2019 7/36/13.
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 10.06.2026 вбачається, що дійсно 28.05.2026 близько 23:00 по АДРЕСА_1 поблизу третього під`їзду його малолітня сестра ОСОБА_3 сиділа на лавці разом з його собакою породи “Джек Расел” тер`єр, який був на повідку. В цей момент з під`їзду вийшла ОСОБА_2 , на руках якої був кіт, і пішла в сторону лавки, де сиділа його сестра з собакою. В результаті чого, його собака почав гавкати та агресувати і вкусив за ногу ОСОБА_2 .. 
Екстренна медична допомога, яка приїхала негайно, надала заявниці допомогу, він також пропонував їй свою допомогу та просив щиро вибачення, однак вона не хотіла його слухати та від госпіталізації відмовилась категорично. 
Зазначив, що у його собаки є всі прививки, щеплення, а також ветеринар, який 10.06.2026 близько 12:00 в присутності поліцейського оглядав його собаку повідомив, що у нього все добре, сказу не має.
З копії витягу із підсистеми «Адмінпрактика» від 29.05.2026 вбачається, що 28.05.2026 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , що її покусав собака сусідів, білого окрасу, невеликого розміру.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 28.05.2026 та її письмових пояснень від 28.05.2026, остання вказала, що 28.05.2026 близько 22 год. 41 хв. за адресою АДРЕСА_2 близько під`їзду будинку на неї напав пес білого кольору, невідомої їй породи та вкусив її за ліву ногу. Власник собаки — ОСОБА_1 , проживає у цьому будинку. Після чого вона викликала швидку допомогу.
За навкедених обставин, суд дійшов обґрунтовано висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КУпАП, а саме, вигулювання собаки без намордника, що спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що не було заподіяно значної шкоди, не настало суттєвих негативних наслідків, тому вважає можливо застосувати положення ст. 22 КУпАП та звільнити його від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення.
Перевіряючи доводи апелянта, що положення ст. 22 КУпАП можуть застосовуватись до правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП, то апеляційний суд вважає такі доводи необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Усне зауваження може бути зроблено лише за малозначне правопорушення. Законодавство не містить їх переліку або вказівок на ознаки, що дозволяють судити про малозначність провини. Очевидно, це такі адміністративні правопорушення, які не становлять великої шкідливості й не завдають значних збитків державним або суспільним інтересам, або безпосередньо громадянам.
Враховуючи наслідки вказаного адміністративного правопорушення для потерпілої підстав стверджувати про те, що воно є малозначним та не становить небезпеки немає, а тому вважаю, що лише усне зауваження не буде необхідним та достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети - виховного впливу та запобіганню вчиненню нових правопорушень.
Щодо посилання апелянта, що покарання у виді конфіскації тварин не відповідає суспільній значимості, можна розцінювати як жорстоке поводження з твариною, то суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями ст. 180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Правила поводження з тваринами встановлюються законом.
Статтею 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» передбачені особливості утримання домашніх тварин, а саме: особа, яка утримує домашню тварину, при з`явленні з останньою поза місцем її утримання, зокрема зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; безпеку супроводжуваної домашньої тварини; безпеку дорожнього руху при проходженні з домашньою твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за її поведінкою; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України; наявність на домашній тварині нашийника з ідентифікуючими позначками. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
Частина 8 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» №3447-IV від 21.02.2006 передбачає, що фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.
Тлумачення статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» свідчить, що право власності або інші речові права особи, яка утримує тварину, обмежені обов`язком дотримання норм і вимог цього Закону. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.
Санкція ст. 154 ч. 3 КУпАП є абсолютною, а не альтернативною, так як передбачає накладення штрафу саме з конфіскацією тварини, тобто застосування додаткового стягнення в даному випадку є безальтернативним.
Суд врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, ступінь вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, майновий стан.

Посилання апелянта на те, що в матеріалах справи відсутній протокол вилучення тварин та не вказано про це у протоколі про адміністративне правопорушення, то такі обставини не виключають застосування санкції у виді конфіскації тварини. Крім того, ч.3 ст. 154 КУпАП не передбачає альтернативної санкції. 
За таких обставин, стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.3 ст.154 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, постанова суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування, як про це просить апелянт.
Керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката Гавдяк І.Б. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя