ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3682/26 Справа № 205/14263/25 | | Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №205/14263/25 за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Приходченко О.С.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач МТСБУ звернувся до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в порядку регресу.

В обґрунтування позовних вимог МТСБУ посилається на те, що 13 грудня 2024 року о 09.35 годині на вул.Осіній, біля буд.18 у м. Дніпрі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Мерседес, державний номер НОМЕР_1 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на перешкоду – автомобіль Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . У результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень. 
Винним у скоєнні ДТП постановою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03 березня 2025 року визнано ОСОБА_1 . 
На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Мерседес, державний номер НОМЕР_1 , застрахована не була. 
За дорученням МТСБУ було залучено аварійного комісара для проведення незалежного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 . 
На підставі заяви власника пошкодженого автомобіля Мітсубісі, держномер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , МТСБ України на його користь було сплачено 28227,04 грн. 
У позивача виникло право вимоги до ОСОБА_1 , як до відповідальної особи за завдані збитки. 
У зв`язку із чим просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь страхове відшкодування у розмірі 28227,04 грн., витрати на залучення експерта у розмірі 2000 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. 

Заочним рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь МТСБУ суму страхового відшкодування у розмірі 28227,04 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а всього 32649,44 грн. 

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 18 грудня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року — залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення є необґрунтованим, не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, судом першої інстанції було допущено порушень норм матеріального права, належним чином не досліджено всіх обставин справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що про оскаржуване заочне рішення та взагалі існування цієї судової справи йому стало відомо випадково, побачив дані про наявність справи на сайті Судова влада.
Стверджує, що він не отримував документи з суду, не приймав в ній участь бо не знав про наявність вказаної судової справи на розгляді в суді. З причини порушення процесуальних прав, він був позбавлений можливості надати відзив на позов. 
Вважає, що позивач МТСБУ не мав здійснювати страхове відшкодування за шкоду, спричинену ним та не має права регресної вимоги. 
Вважає, висновок №40C25 від 19 березня 2025 року, складений експертом ОСОБА_4 за замовленням МТСБУ, містить суперечливі данні та мав бути критично оцінений судом. Після ретельного аналізу зазначеного висновку встановлено наявність численних методичних, арифметичних, логічних і процесуальних порушень, які суттєво вплинули на результат оцінки та призвели до завищення розміру шкоди. Вказаний висновок містить недостовірну інформацію, є помилковим, але прийнятий судом до уваги як належний доказ.
Таким чином, суд не мав належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів для задоволення позовних вимог МТСБУ.
У зв`язку з чим просив заочне рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог МТСБУ.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив. 
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 13 грудня 2024 року о 09.35 годині на вул. Осіній, біля буд. 18, у м.Дніпрі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Мерседес, державний номер НОМЕР_1 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на перешкоду – автомобіль Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП та накладено стягнення у вигляді позбавлення права керування строком на 1 рік. 
Станом на 13 грудня 2024 року цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Мерседес, державний номер НОМЕР_1 , застрахована не була.
24 грудня 2024 року власник пошкодженого транспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
За дорученням МТСБУ на виконання робіт по справі №112382 залучено аварійного комісара для проведення незалежного автотоварознавчого дослідження пошкодженого автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 .
Згідно з висновком експерта №40С25, складеного експертом ОСОБА_4 за дорученням МТСБУ, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 , становить 28227,04 грн. без ПДВ.
Вартість проведення експертизи у розмірі 2000 грн. було сплачено позивачем.
24 грудня 2024 року власник пошкодженого транспортного засобу Мітсубісі, державний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.
16 квітня 2025 року МТСБУ на користь ОСОБА_3 сплатило 28227 грн. 04 коп. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що після проведення регламентної виплати, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 про стягнення на користь МТСБУ в порядку регресу страхове відшкодування у розмірі 28227,04 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
У частині першій статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За змістом статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин були врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01 липня 2004року (далі - Закон №1961-IV).
У статті 6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Відповідно до абзацу 2 пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону № 1961-IV передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно з підпунктом а пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону № 1961-IV МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.
Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена водієм транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Регрес – це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.
Як роз`яснено у пунктах 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року у справі №202/56/25 вбачається, водій ОСОБА_1 , 13 грудня 2024 року о 09 годині 35 хвилин в м. Дніпрі по вул. Осіння 18, керуючи автомобілем Mercedes – Benz B180, д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу перехрестя вул.Осіння та вул.Журналістів, при виникненні перешкоди для руху, яку водій міг виявити, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на перешкоду у виді автомобіля Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушено вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. 
Вказаною постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2025 року у справі №202/56/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2026 року поновлено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , строк апеляційного оскарження постанови Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2025 року. Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2025 року - задоволено частково. Постанову Індустріального районного суду міста Дніпра від 03 березня 2025 року, якого ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП - змінено в частині накладення адміністративного стягнення. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 грн. В решті постанову суду залишено без змін.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у СК «Країна».
24 грудня 2024 року власник транспортного засобу Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 13 грудня 2024 року, та із заявою про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
МТСБУ, відповідно до пункту 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», залучило судового експерта ОСОБА_4 , вартість послуг якого склала 2000 грн. Дані витрати МТСБУ оплачено, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок експерта.
Відповідно до висновку експерта по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ від 19 березня 2025 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП складає 29792,16 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Mitsubishi Galant д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП складає 28227,04 грн. (без урахування складової ПДВ).
На підставі наказу МТСБУ №3.1/11361 від 16 квітня 2025 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (справа № 112382), МТСБУ здійснило регламентну виплату ОСОБА_3 в розмірі 28227,04 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №10727 від 16 квітня 2025 року.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

МТСБУ відповідно до закону виконало покладений на нього обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, здійснивши відшкодування шкоди за водія ОСОБА_1 , який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до  ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача на користь МТСБУ в порядку регресу, страхове відшкодування у розмірі 28227,04 грн., витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на неповне з`ясування судом обставин у справі та відсутність підстав для задоволення позовних вимог спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Клопотань про призначення судової автотоварозначої експертизи відповідачем у суді апеляційної інстанції не заявлялось.

Заперечення апелянта стосовно того, що судом першої інстанції справа була розглянута без його участі, були предметом розгляду при розгляді заяви про перегляд заочного рішення та їм надана правова оцінка, з якою погоджується колегія суддів.

Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 рокувідсутні.
Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 — залишити без задоволення. 
Заочне рішення Новокодацького районного суду міста Дніпра від 22 жовтня 2025 рокуу цивільній справі №205/14263/25— залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 02 вересня 2026 року.

Судді: