Справа №949/232/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2026 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого - судді Тарасюк А.М.,
при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" до  ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" звернулося в суд з позовом до відповідача  ОСОБА_1  та просить стягнути заборгованість за Договором №1906576 від 20.11.2024 року у розмірі 91596,73 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.11.2024 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1906576 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію".
Відповідно до Розділу 1 кредитного договору, ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" надає Позичальнику (Споживачу) кредит в гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день.
ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту.
Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
30.09.2025 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладено Договір факторингу №01.02-39/25, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором.
Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу №01.02-39/25 від 30.09.2025, заборгованість відповідача за кредитним договором №1906576 складає 91596,73 грн. 
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1906576 від 20.11.2024 становить: заборгованість по тілу - 24044,93 грн., заборгованість по відсотках - 49051,80 грн. та пеня - 18500 грн.
У свою чергу, відповідач ОСОБА_1 скористався наданим йому правом та через свого представника - адвоката Шелудько О.О. подав до суду відзив на позовну заяву.
У відзиві представник відповідача зазначає, що договір, який укладається його сторонами в електронній формі безумовно повинен містити електронний цифровий підпис, зокрема, у конкретному випадку позичальника (відповідача) або електронний підпис одноразовим ідентифікатором сторони, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надісланий іншій стороні цього договору (позикодавцю).
Вказує, що позивачем не надано доказів надіслання кредитодавцем та отримання відповідачем листів на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлень щодо зазначеного договору, здійснення відповідачем входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Тому, без таких доказів, твердження позивача про підписання кредитного договору та додаткової угоди до нього одноразовим ідентифікатором не несуть в собі безсумнівну правдивість таких даних та не слугують тією інформацією, яка може встановлювати об`єктивну істинність обставин вчинення товариством та/або його системою дій з надіслання відповідачу ідентифікатора для реєстрації/входу в систему та для акцептування пропозиції укласти договір.
Відтак, на переконання представника відповідача, з наданих позивачем документів не вбачається можливим встановити наявність волевиявлення відповідача щодо укладення кредитного договору та підписання його електронним підписом, зокрема, шляхом використання одноразового ідентифікатора, оскільки відповідні докази відсутні, всі додані до заяви документи складені заявником одноособово.
До того ж, зазначає, що позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження заявленої заборгованості за кредитним договором №1906576.
У матеріалах справи наявна довідка ТОВ "Пейтек Україна" №20250930-9734, в якій зазначено про перерахування коштів відповідно до умов договору, укладеного між ТОВ "Пейтек Україна" та ТОВ "Селфі Кредит" про організацію переказу коштів №01042024-2 від 2024-04-01. Додатково позивач надав довідку, відповідно до якої ТОВ "Селфі Кредит" через ТОВ "Пейтек Україна" перерахувало 3500,00 грн. Разом з тим, до позову не додано цей договір №01042024-2 від 2024-04-01. який би підтверджував повноваження та умови ТОВ "Пейтек Україна", здійснення фінансових операцій на замовлення платника ТОВ "Селфі кредит".
Також зауважує, що позивачем не надано платіжну інструкцію, на підставі якої мав відбуватись переказ коштів надавачем платіжних послуг, в результаті чого неможливо перевірити належне виконання платіжної операції, оскільки неможливо визначити відповідність унікального ідентифікатора, що має бути зазначений у платіжній інструкції, з ідентифікатором, що вказаний у довідці про переказ коштів.
Інших доказів, які б підтверджували надання відповідачу кредитних коштів саме на виконання кредитного договору №1906576 позивачем не надано.
Також представник відповідача зазначає, що розрахунки заборгованості, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Такий розрахунок є виключно внутрішнім документом фінансової установи, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.
Так само, жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором №1906576 позивач не надав.
Також представник відповідача заперечує проти нарахування неустойки відповідно до п. 18 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Зважаючи на наведені у відзиві обставини, представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
У судове засідання представник позивача ТОВ "Свеа Фінанс" не з`явився. Втім, у прохальній частині позовної заяви представник позивача просить суд розглянути справу за відсутності Товариства, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує.
До початку розгляду справи через систему "Електронний суд" від представника відповідача - адвоката Шелудько О.О. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Як визначено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 20.11.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" укладено Договір про надання споживчого кредиту №1906576, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 33500,00 грн строком на 360 днів, з нарахуванням процентів у розмірі 1% у день протягом строку кредитування, та повернення кредиту, сплатою відсотків за користування кредитом періодичними платежами відповідно до графіку платежів (пункти 1.1-1.7.1 Договору).
Згідно з п. 2.1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 .
Пунктом 2.4. Кредитного договору визначено, що кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору.
Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт" (п. 3.1 Договору).
Пунктом 5.1 Кредитного договору визначено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3. Договору, який передбачає дострокове повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом.
Відповідно до п.п. 6.1., 6.2 Кредитного договору, сторони несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно чинного законодавства України, цього Договору. Порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору.
У випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф (п. 6.4 Договору). 
Згідно п. 6.4.6. Кредитного договору, в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів), нарахованої за порушення Споживачем зобов`язань за цим Договором, обмежується сумою визначеною, відповідно до Закону України "Про споживче кредитування".
Зі змісту п. 4.1 Кредитного договору вбачається, що Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача, але з обов`язковим повідомленням Споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України "Про споживче кредитування", що забезпечить доведення до відома Споживача такого факту.
У свою чергу, Споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк, повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором (п. 4.4. Договору).
Зі змісту п. 7.1. Кредитного договору вбачається, що цей Договір укладається за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача в ІКС Товариства здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, що є електронним підписом Споживача та направлений Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний Споживачем при вході/протягом періоду обслуговування в Товаристві. Код доступу може також надсилатися з використанням месенджерів (Viber, Telegram, тощо), в тому числі з використанням роботизованого функціоналу таких месенджерів (ботів). При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту Товариства.
Пунктом 7.3. Кредитного договору передбачено, що Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами Сторін та діє протягом строку, вказаного в п. 1.3. Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за Договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, Договір продовжує діяти до повного виконання Споживачем зобов`язань за ним.
Як зазначено у Розділі 10 Договору, такий підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором P178.
Всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору (п. 9.10. Договору).
Цього ж дня, відповідачем ОСОБА_1 після ознайомлення з пропозицією укласти електронний договір (офертою) у формі Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який містить усі істотні умови, і маючи технічну можливість відмовитися від підписання договору, виразив однозначну згоду із умовами договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС Первісного кредитора. Зі своєї сторони, ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" направило 20.11.2024 10:33:27 ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему на номер телефону НОМЕР_3 (що було зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті) одноразовий ідентифікатор P178, котрий в свою чергу Боржником було 20.11.2024 10:33:30 введено/відправлено Первісному кредитору у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв (акцептував) пропозицію (оферту) щодо укладання Договору №1906576 про надання споживчого кредиту, на умовах визначених офертою.
У подальшому, сторони домовились збільшити суму кредиту на 3500,00 грн., в зв`язку з чим погодили внести зміни до Договору шляхом укладення 24.11.2024 Додаткової угоди до Договору №1906576 про надання споживчого кредиту за продуктом від 20.11.2024 року
Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" виконало та надало відповідачу кредитні кошти, що підтверджується наявним у матеріалах справи листами ТОВ "ПЕЙТЕК" №20250930-9734 від 30.09.2025, з яким ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" укладено Договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку №01042024-2 від 2024-04-01, та з якого вбачається, що відповідно до зазначеного Договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ": на суму 33500.00 грн.:
Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - bfc4a512-bba8-4197-ae8f-ba645574353f;
Номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - 66b46b04ad4f1d4489bba6a1ceecfec0;
Session ID - 028156290068;
Сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua;
Код авторизації - 093437;
Банк-еквайр - АТ «ПУМБ»;
Дата і час створення - 2024-11-20 10:35:09;
Дата і час прийняття в роботу - 2024-11-20 10:35:12;
Дата і час виконання - 2024-11-20 10:35:13;
Призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5457082254958163.
До того ж, виконання зобов`язань за додатковою угодою ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та надання відповідачу кредитних коштів, підтверджується наявним у матеріалах справи листами ТОВ "ПЕЙТЕК" № 20250930-9735 від 30.09.2025, з якого вбачається, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ": на суму 3500.00 грн.:
Номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - 6e7eee15-3139-473b-811d-2c5a749352a0;
Номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» - 0d946a77fa1fc5791cd9bf8b9f8ebbee;
Session ID - 028233056720;
Сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua;
Код авторизації - 892472;
Банк-еквайр - АТ «ПУМБ»;
Дата і час створення - 2024-11-24 02:31:04;
Дата і час прийняття в роботу - 2024-11-24 02:31:06;
Дата і час виконання - 2024-11-24 02:31:07;
Призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5457082254958163.
Втім, як зазначає позивач, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.
Як вбачається з розрахунку заборгованості за за Договором №1906576 від 20.11.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.09.2025 загальна заборгованість становить - 91596,73 грн. і складається із заборгованості по тілу - 24044,93 грн., заборгованості по відсотках - 49051,80 грн. та пені - 18500,00 грн. 
30.09.2025 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "Свеа Фінанс" укладено Договір факторингу №01.02-39/25, відповідно до умов якого ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" відступило за плату, а ТОВ "Свеа Фінанс" набуло належні ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказані в реєстрах боржників.
Згідно з п. 3.1.3 Договору факторингу, право вимоги переходить до ТОВ "Свеа Фінанс" з моменту підписання цього договору, після чого ТОВ «Свеа Фінанс» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором.
Між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" і ТОВ "Свеа Фінанс" було підписано Реєстр боржників до Договору факторингу №01.02-39/25.
Як вбачається з Реєстру боржників до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ №№01.02-39/25 від 30.09.2025, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №1906576 складає: 91596,73 грн., що також стверджується поданим розрахунок заборгованості за Договором №1906576 від 20.11.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 30.09.2025.
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Порядок укладення договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію".
Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
За змістом статей 526, 615 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (абз. 1 ч. 1 ст. 1046 ЦК України).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (абз. 1 ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Згідно із ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Надаючи правову оцінку кредитному договору судом встановлено, що такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором Р178, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах.
Так, як вбачається з наданого позивачем Договору та Додаткової угоди до Договору, вони містять персональні дані відповідача, зокрема: прізвище, ім`я та по батькові - ОСОБА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_4 ; паспортні дані: паспорт серія НОМЕР_5 , виданий ДУБРОВИЦЬКИМ РВ УМВС, 30.11.2011 року, місце проживання: АДРЕСА_1 ; номери мобільних телефонів: НОМЕР_3 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 
У пункті 2.1 Договору зазначено реквізити платіжної картки № НОМЕР_2 ..
Довідками №20250930-9734 від 30.09.2025 та №20250930-9735 від 30.09.2025, виданими ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" підтверджуються транзакції 20.11.2024 на суму 33500,00 грн. та 24.11.2024 на суму 3500,00 грн. на номер платіжної картки № НОМЕР_1 .
Суд відхиляє доводи відзиву щодо недоведеності факту укладення кредитного договору, його підписання одноразовим ідентифікатором та перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, оскільки надана позивачем сукупність доказів є взаємоузгодженою та достатньою для їх підтвердження, а наведені у відзиві заперечення, за відсутності належних і допустимих доказів протилежного, не дають підстав для висновку про недоведеність зазначених обставин.
Суд враховує, що відповідач не вказує на недостовірність зазначеної в договорі інформації, тобто не заперечує добровільність надання та правомірність використання персональних даних.
Крім того, відповідач не заперечує належності йому номерів телефонів, на один з яких, згідно з матеріалами справи, надсилався одноразовий ідентифікатор для підписання договору, та не був позбавлений можливості надати докази від оператора мобільного зв`язку щодо вхідних і вихідних повідомлень за відповідний період, на підтвердження своїх заперечень. Водночас, таких доказів суду надано не було.
Доводи відзиву про те, що у справі відсутні первинні документи, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а надані позивачем суду в якості доказів копії документів не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, суд оцінює критично, оскільки Товариство не є банківською установою, та, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.
Крім того, відповідач, який має безпосередній доступ до власних банківських рахунків, не спростовував приналежність банківської картки та надходження на неї переказів.
Оскільки відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт укладення ним кредитного договору, встановивши прострочення виконання взятих ним на себе зобов`язань суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "СВЕА ФІНАНС" є підставними.
Інші доводи відзиву також не дають правових підстав для спростовання висновків суду.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що відображена у наданому позивачем розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором у розмірі 91596,73 грн., зі складовими, зазначеними вище.
Урахувавши, що матеріали цивільної справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором, позовні вимоги підлягають задоволенню, проте частковому, виходячи з наступного.
Отже, щодо стягнення однієї із складових заявленої позивачем заборгованості - пені, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Так, кредитний договір №1906576 від 20.11.2024 укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України.
Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 №183/7850/22(61-14740св23) вказав тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, зазначивши, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що 18500,00 грн. пені підлягають списанню позикодавцем (позивачем у справі) в силу вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача.
Тож, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 73096,73 грн. (91596,73 грн. - 18500,00 грн.).
Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн., про що свідчить платіжна інструкція №176 від 30.01.2026.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 73096,73 грн. (91596,73 грн. - загальна сума заборгованості - 18500,00 грн. - пеня), що становить 79,80 % (73096,73 / 91596,73 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2124,60 грн. (2662,40 / 100 х 79,80).
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 509, 526, 530, 599, 612, 625, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1050, 1052, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, статтями 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 247, 265, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В: 

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" до  ОСОБА_1  про стягнення кредитної заборгованості - задоволити частково.
Стягнути зі  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" заборгованість за Договором №1906576 від 20.11.2024 у розмірі 73096,73 грн. (сімдесят три тисячі дев`яносто шість гривень сімдесят три копійки).
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути зі  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СВЕА ФІНАНС" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2124,60 грн. (дві тисячі сто двадцять чотири гривні шістдесят копійок) пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено 08 вересня 2026 року.

Відомості про учасників справи, згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс", код ЄДРПОУ: 37616221, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького 
районного суду:        Тарасюк А.М.