справа № 185/14616/25 
провадження № 2/0198/165/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
Позивач ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 02.03.2017 між ПАТ «Ідея Банк» (далі - Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р51.284.70989 (далі - Договір), за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 30 551,00 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів за змінюваною процентною ставкою, яка станом на дату укладення Договору становила 19,50 % річних (п.п. 1.4, 1.5 Договору).
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку має заборгованість у розмірі 59 877,08 гривень, з яких: 17 776,08 гривень – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18 576,38 гривень – заборгованість за простроченими відсотками; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту в сумі 23 524,62 грн.
03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р51.284.70989 від 02.03.2017.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № Р51.284.70989 від 02.03.2017 у розмірі 59 877,08 гривень та судові витрати.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області.
Ухвалою судді Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинського М.В. від 24.03.2026 у справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 
20.05.2026 суддю Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинського М.В. відсторонено від здійснення правосуддя.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу справу передано для розгляду судді Гайдар І.О., а 17.06.2026 вирішено питання про прийняття справи до розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за відсутності представника. 
Відповідач та його представник адвокат Ільченко І.В. в судове засідання не з`явилися, остання у відзиві на позов просила розглянути справу за відсутності сторони відповідача. Позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором просила задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 7 060,83 грн. У задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту – відмовити.
Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що 02.03.2017 між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Р51.284.70989, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 30 551,00 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів за змінюваною ставкою (на момент укладення - 19,50 % річних).
Згідно з кредитним договором повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком щомісячних платежів; сума кредиту, відсотки за користування кредитом, нараховані штраф та/або пеня складають заборгованість за договором; заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Банку у строк, встановлений договором. 
В свою чергу, відповідач зобов`язався своєчасно повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом в порядку, встановленому договором, виконувати інші обов`язки, передбачені цим договором.
03.12.2020 між ПАТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 12/90, за умовами якого до позивача перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Р51.284.70989 від 02.03.2017.
Відповідно до приписів статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За частиною 1 статті 1077, частиною 3 статті 1079 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Таким чином, до ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором № Р51.284.70989 від 02.03.2017.
На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частиною другою статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Частиною першою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Положеннями частини першої статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем, суд з аналізу умов кредитного договору та перевірки розрахунку заборгованості доходить таких висновків.
ПАТ «ІДЕЯ БАНК» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, в обумовлені в договорі терміни, перерахувавши кошти відповідачу.
В порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 , отримавши кредитні кошти, зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим за розрахунками позивача має заборгованість у розмірі 59 877,08 гривень, з яких: 17 776,08 гривень – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 18 576,38 гривень – заборгованість за простроченими відсотками; заборгованість по оплаті за обслуговування кредиту в сумі 23 524,62 грн.
Однак, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 7 060,83 гривень, що складається із залишку непогашеної заборгованості за основною сумою боргу.
Щодо заборгованості за відсотками у розмірі 18 576,38 грн, то суд зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості за процентами, з якого можливо було б встановити порядок її нарахування, зокрема, розмір процентної ставки, що застосовувалася у кожному періоді нарахування, та відповідні періоди, у зв`язку з чим перевірити обґрунтованість заявленої до стягнення суми 18 576,38 грн, яка перевищує розмір процентів, погоджений сторонами у п. 6.1 Договору на весь строк кредитування (12 036,75 грн), неможливо.
Доказів внесення змін до Договору в частині розміру процентної ставки чи погодження сторонами іншого графіка нарахування процентів матеріали справи не містять.
За таких обставин, оскільки позивач не довів обґрунтованості та правильності розрахунку заявлених до стягнення процентів у розмірі 18 576,38 грн, а нарахування процентів понад розмір, погоджений сторонами у Графіку платежів, не підтверджено належними та допустимими доказами, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.
Щодо заборгованості за тілом кредиту, то суд зазначає таке.
Судом встановлено, що відповідач частково виконував зобов`язання за Договором, що підтверджується випискою по рахунку відповідача за період з 01.01.2000 по 03.12.2020, згідно з якою ним сплачено на погашення кредитної заборгованості 22 752,00 грн.
Пунктом 6.1 Договору (Графік щомісячних платежів) погоджено, що за весь строк кредитування (36 місяців) загальний розмір процентів за користування кредитом становить 12 036,75 грн.
Оскільки позивачем не надано доказів, які б спростовували доводи відповідача та підтверджували інший порядок зарахування здійснених ним платежів, суд, застосовуючи погоджений сторонами у п. 6.1 Договору розмір процентів, погоджується з розрахунком відповідача, за яким ОСОБА_1 сплачено кошти на погашення кредитних платежів на загальну суму 22 752,00 грн.
Виходячи з того, що розмір процентів, передбачених п. 6.1 Договору, складає 12 036,75 грн, то різниця між сплаченою позичальником сумою та належними до сплати процентами (22 752,00 грн - 12 036,75 грн = 10 715,25 грн) має бути зарахована на погашення тіла кредиту.
Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 17 776,08 гривень, яка в свою чергу підлягає зменшенню на вказані 10 715,25 грн. 
Отже, у підсумку зі ОСОБА_1 необхідно стягнути 7 060,83 грн (17 776,08 грн - 10 715,25 грн.
Щодо заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту у розмірі 23 524,62 грн, то суд зазначає таке.
Пунктом 1.12 Договору передбачено, що за обслуговування кредиту Банком позичальник щомісячно сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості в терміни та розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів.
Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення Договору) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону; умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, що не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Пунктом 3 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (у відповідній редакції) банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.
Пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 (у редакції, чинній на момент укладення Договору), передбачено, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо).
Надання кредиту є обов`язком банку за кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, виконання якого не може обумовлюватися зустрічною оплатою з боку позичальника; обслуговування заборгованості за кредитом не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає окремій оплаті позичальником, а відповідає виключно потребам самого кредитодавця.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 361/7528/17, від 16 жовтня 2019 року у справі № 369/9293/15-ц, від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) та від 29 квітня 2020 року у справі № 766/6920/17.
За таких обставин суд доходить висновку, що пункт 1.12 Договору, яким передбачено сплату позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемним в силу закону, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту в розмірі 23 524,62 грн задоволенню не підлягають.
Також судом встановлено, що стороною позивача до винесення рішення по суті заявлені до стягнення з відповідача витрати на правову допомогу та подано докази розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.
Так, з матеріалів справи виходить, що правову допомогу ТОВ «ФК «ПРОФІТ КАПІТАЛ» відповідно до договору № 02-24 від 01.07.2024 про надання правової допомоги здійснювало Адвокатське об`єднання “ПРАВОВИЙ КУРС”. Представництво та захист прав і законних інтересів клієнта, надання йому необхідної правової допомоги здійснювалось за винагороду в розмірі, встановленому по узгодженню сторін.
Акт про надання правової допомоги № 1 від 10.10.2025 до договору № 02-24 від 01.07.2024 про надання правової допомоги свідчить, що Адвокатським об`єднанням “ПРАВОВИЙ КУРС” надано відповідні юридичні послуги на суму 7 000,00 гривень.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Проаналізувавши наведений в акті про отримання правової допомоги обсяг виконаних робіт, а також подані у справі документи, суд доходить висновку, що відображена інформація щодо характеру, обсягу та рівня оплати виконаної адвокатським бюро роботи (наданих послуг) не повною мірою відповідає критерію розумності та необхідності, є дещо завищеною.
Зокрема, суд відмічає, що справа не є справою значної складності, яка потребувала опрацювання різних галузей законодавства, представником позивача не проводились власні розрахунки розміру кредитної заборгованості, практика судів у справах такої категорії є сталою, тому підготовка позову не могла потребувати оцінки перспектив судового врегулювання спору.
З урахуванням наведеного вище та конкретних обставин справи, ступеня обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, суд вважає необхідним обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу сумою 2 500,00 гривень.
При цьому суд зауважує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено.
З огляду на часткове задоволення позовних вимог ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ», вказані витрати необхідно стягнути з відповідача.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, будь-яких заяв, клопотань про стягнення з відповідача інших судових витрат позивачем не заявлено.
Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню у сумі 7 060,83 гривень, що складає 11,79 % від загальної суми заявлених позивачем вимог, суд стягує з відповідача на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» судовий збір у сумі 357,07 гривень.
Керуючись ст. ст. 205, 207, 512, 513, 516, 526, 610, 612, 625, 628, 638, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, код ЄДРПОУ 39992082) заборгованість за кредитним договором № Р51.284.70989 від 02.03.2017 у розмірі 7 060 (сім тисяч шістдесят) гривень 83 копійки.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, код ЄДРПОУ 39992082) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОФІТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, код ЄДРПОУ 39992082) судовий збір у розмірі 357 (триста п`ятдесят сім) гривень 07 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено та підписано 14 липня 2026 року.

Суддя   І.  О.  Гайдар