Дата документу 22.07.2026 Справа № 331/3778/26

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 331/3778/26   Головуючий у 1-й інстанції – Світлицька В. М.
Провадження № 33/807/1012/26    Доповідач у 2-й інстанції – Холод Р. С.
Категорія ч. 3 ст. 172-20 КУпАП

ПОСТАНОВА

22 липня 2026 року       м.Запоріжжя

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Холод Р. С., розглянувши клопотання захисника Школяр К. П., діючої в інтересах ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2026 року, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень.
Не погодившись із вказаною постановою, Школяр К.П., діючи в інтересах ОСОБА_1 , 10 липня 2026 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення. 
Клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження обґрунтоване тим, що постанову судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2026 року захисник отримала лише 01 червня 2026 року. При цьому, станом на дату подання апеляційної скарги постанову судді не було доставлено до її електронного кабінету. 03 червня 2026 року захисник подала апеляційну скаргу, яку постановою судді Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2026 року було повернуто у зв`язку з недолученням до апеляційної скарги документів, що підтверджують її повноваження на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшов висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як убачається з матеріалів справи, копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_2 отримала 01 червня 2026 року, тобто після закінчення встановленого строку на її оскарження. Крім того, в Єдиному державному реєстру судових рішень оскаржувану постанову було зареєстровано 06 червня 2026 року, а забезпечено надання загального доступу – 08 червня 2026 року, у зв`язку з чим ОСОБА_1 та його захисник були позбавлені можливості своєчасно ознайомитися зі змістом вказаної постанови та належним чином підготувати апеляційну скаргу.
03 червня 2026 року захисником ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на вищевказане судове рішення, однак постановою судді Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2026 року її повернуто у зв`язку з недолученням документів, що підтверджують повноваження захисника. 
Після усунення зазначеного недоліку, 10 липня 2026 року, захисником Школяр К. П. повторно подано апеляційну скаргу з наданням відповідних документів.

Положеннями ст. 6 Конвенції гарантується кожному право на справедливий суд, що включає в себе право на розгляд справи.
При цьому право на розгляд справи означає право особи звернутися за захистом до суду та право на те, що її справа буде розглянута та вирішена судом. Дотримання цього права має забезпечуватися також відповідною умовою - особі має бути забезпечена можливість реалізації зазначених прав без будь-яких обмежень, перешкод чи ускладнень.
Саме з метою забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, а також права на оскарження судового рішення у ст. 294 КУпАПпередбачена можливість поновлення пропущеного з поважних причин строку на апеляційне оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення.
Розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права особи на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, Європейський суд з прав людини (надалі – ЄСПЛ, Суд) сформував правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку слід застосовувати з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Європейський суд з прав людини 03 квітня 2025 року постановив рішення у справі «Кірєєв та Ліман проти України» (заява № 27010/24) (далі - Рішення), у якому констатував порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) у зв`язку з відмовою в доступі до суду вищої інстанції. 
ЄСПЛ у своєму Рішенні зазначив, що п. 1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення з позовом щодо своїх прав та обов`язків цивільного характеру до судів або трибуналів. Це право на доступ не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які, однак, не можуть забороняти або скорочувати доступ особи у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть цього права була підірвана. Стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні Сторони створювати суди апеляційної чи касаційної інстанцій. Проте там, де існують такі суди, мають дотримуватися гарантії статті 6 Конвенції. 
Також ЄСПЛ констатував, що до його компетенції не належить розгляд стверджуваних помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили прав та свобод, що охороняються Конвенцією. При цьому наголосив, що ризик будь-якої помилки органу державної влади має покладатися на саму державу, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи.
Розглянувши надані матеріали у цій справі, ЄСПЛ дійшов висновку, що відповідні обмеження підірвали саму суть права заявника на доступ до суду, а тому він постановив, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з відмовою у доступі до суду вищої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст. 32 або 32-1 цього Кодексу.
Згідно із ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Разом з тим, як установлено ч. 1 та ч. 3 ст. 285 КУпАП, копія постанови впродовж трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Враховуючи, що копію оскаржуваної постанови захисник ОСОБА_2 отримала лише 01 червня 2026 року, а до цього часу вона була об`єктивно позбавлена можливості ознайомитися з її змістом, подала апеляційну скаргу 03 червня 2026 року, суддя апеляційного суду вважає, що наведені захисником причини пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими: нею було своєчасно вжито заходів для реалізації права на подання апеляційної скарги, у короткий строк усунено недоліки, зазначені у рішенні апеляційної інстанції, а отже наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Школяр К. П., діючої в інтересах ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови судді Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 18 травня 2026 року.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя           Р.С. Холод