Справа № 539/1901/26
Провадження № 2/539/1681/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Пилипчука М. М.,
за участі секретаря судового засідання Берко О. С.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідача - адвоката Лисенка А. Ф.,
розглянувши у приміщенні суду у місті Лубнах Полтавської області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача
У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі - ТОВ «ФК «Солвентіс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі - ТОВ «Алекскредит») і ОСОБА_1 30 грудня 2020 року уклали договір про надання кредиту № 4352500, згідно з яким позичальник отримала кредитні кошти на картковий рахунок у сумі 8 000 грн. ТОВ «Алекскредит» направило відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, шляхом введення якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору, який також знаходиться в особистому кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Відповідно до умов кредитного договору його підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору.
За кредитним договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України - гривні шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця, наступного за днем підписання договору. За кредитним договором позичальник сплачує кредитодавцю суму кредиту, проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
Відповідно до умов кредитного договору на підтвердження його підписання (вчинення електронного правочину) та надання кредиту позичальнику надсилаються кошти та електронне повідомлення, в якому зазначається інформація про кредитодавця, основна сума кредиту, процентні ставки та міститься активне посилання на правила, якими регламентується порядок надання паперових копій електронних документів (за необхідності) та інші аспекти виконання вимог частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит» розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua.
ТОВ «Алекскредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику кредит у розмірі 8 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Натомість відповідач належним чином не виконала кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість.
29 жовтня 2025 року між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Секвоя Капітал» (далі - ТОВ «Секвоя Капітал») укладено договір факторингу № 29/10-2025 (далі - договір факторингу-1).
31 жовтня 2025 року між ТОВ «Секвоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-31102025 (далі - договір факторингу-2).
Згідно з договором факторингу-1 та договором факторингу-2 відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 4352500 від 30 грудня 2020 року.
Сума боргу відповідача перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Солвентіс» становить 54 774 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000 грн, заборгованість за процентами - 46 774 грн.
На підставі викладеного ТОВ «ФК «Солвентіс» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 54 774 грн, сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
У судовому засіданні відповідач та її представник - адвокат Лисенко А. Ф. позовні вимоги визнали частково: не заперечували проти стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 8 000 грн, проте заперечували проти розміру заявлених до стягнення процентів - просили відмовити в цій частині, а також просили зменшити витрати позивача на професійну правничу допомогу. Відповідач у судовому засіданні підтвердила факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, звернув увагу і на часткове виконання кредитних зобов`язань перед кредитором. Представник відповідача звернув увагу на несправедливі умови кредитного договору, а також великий розмір відсотків, який просить стягнути позивач, що значно перевищує тіло кредиту.
Рух справи
26 квітня 2026 року ТОВ «ФК «Солвентіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 квітня 2026 року справу № 539/1901/26 передано судді Пилипчуку М. М.
Суд на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача.
Згідно з відповіддю Відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 28 квітня 2026 року за даними реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 травня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
13 травня 2026 року позивач направив до суду письмову заяву з виправленими недоліками, які були вказані в ухвалі суду від 04 травня 2026 року.
Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 04 червня 2026 року, надано відповідачу строк для подання відзиву, позивачу - відповіді на відзив, відповідачу - заперечення на відповідь на відзив.
У судове засідання 04 червня 2026 року відповідач не з`явилася, тому розгляд справи відкладено на 30 червня 2026 року. За клопотанням відповідача розгляд справи 30 червня 2026 року відкладено на 06 серпня 2026 року, а надалі - на 03 вересня 2026 року та 11 вересня 2026 року.
ТОВ «ФК «Солвентіс» у судові засідання не з`являлося, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. У позовній заяві позивач заявив клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності його представника та зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Крім цього, 19 червня 2026 року позивач звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі представника позивача. Позов підтримує, просить задовольнити.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд встановив, що 30 грудня 2020 року ОСОБА_1 , ознайомившись із паспортом споживчого кредиту (інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) ТОВ «Алекскредит», підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4352500 та підтвердила отримання й ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних нею умов кредитування.
У паспорті споживчого кредиту зазначено: суму кредиту - 8 000 грн; строк кредитування за загальними умовами кредитування - 210 днів, у тому числі базовий період - 30 днів, спеціальний період - 180 днів; тип процентної ставки - фіксована для кожного періоду: до 29 січня 2021 року - 0,96 % за день (350,40 % річних), до 28 липня 2021 року - 3 % за день (1 095 % річних); загальні витрати за кредитом - 2 309,40 грн; орієнтовну загальну вартість кредиту - 10 309,40 грн; порядок повернення кредиту - платежі в сумі 10 303 грн до 29 січня 2021 року та 6,4 грн до 28 липня 2021 року; пеню - 0 % від основної суми кредиту за кожний день прострочення. Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця паспортом споживчого кредиту не передбачені.
ТОВ «Алекскредит» і ОСОБА_1 30 грудня 2020 року уклали електронний договір про надання кредиту № 4352500. Вказаний договір підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS4352500.
Відповідно до пунктів 1.3-1.5 кредитного договору сума кредиту становить 8 000 грн, кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок; позичальник сплачує суму кредиту, проценти за користування кредитом, неустойку (пеню, штраф), яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.
У разі користування кредитом менше ніж 5 календарних днів позичальник сплачує фіксовану суму процентів за користування кредитом, яка становить 4,8 % від суми кредиту (підпункт 1.7.1 кредитного договору).
За загальними умовами кредитування проценти за користування кредитом нараховуються: у базовий період протягом 30 календарних днів з 30 грудня 2020 року до 29 січня 2021 року (включно) - у розмірі 0,96 % за один день користування кредитом (акційна процентна ставка); у спеціальний період протягом 180 календарних днів з 30 січня 2021 року до 28 липня 2021 року (включно) - у розмірі 3 % за один день користування кредитом (спеціальна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні загальних умов кредитування становить 10 309,40 грн (підпункт 1.7.2 кредитного договору).
У випадку подовження позичальником базового періоду, строку дії договору та зміни кінцевої дати виконання договору проценти нараховуються протягом подовженого базового періоду в розмірі 1,28 % за один день користування кредитом (базова процентна ставка), а в спеціальний період - з дати закінчення подовженого базового періоду до спливу кінцевої дати виконання договору - у розмірі 3 % за один день користування кредитом (підпункт 1.7.3 кредитного договору). Згода кредитодавця на подовження базового періоду, строку дії договору та зміну кінцевої дати виконання договору надається шляхом укладення між сторонами додаткової угоди (підпункт 2.1.4 кредитного договору).
Проценти нараховуються на основну суму кредиту за кожний день користування кредитом протягом усього строку дії договору - з дати його укладення до кінцевої дати виконання договору (включно); кредитодавець без погодження з позичальником може зменшити нарахування процентів (підпункт 1.7.4 кредитного договору). Розмір процентної ставки, який є фіксованим, може бути збільшений кредитодавцем лише з письмової згоди позичальника, на підтвердження чого укладається додаткова угода (підпункт 1.7.5 кредитного договору).
Виконання зобов`язань за кредитним договором здійснюється в такій черговості: у першу чергу - прострочені проценти; у другу чергу - прострочена основна сума кредиту; у третю чергу - нараховані проценти за користування кредитом; у четверту чергу - основна сума кредиту; у п`яту чергу - неустойка (пункт 4.2 кредитного договору).
Строк дії кредитного договору встановлено з 30 грудня 2020 року до кінцевої дати виконання договору - 28 липня 2021 року (включно) (пункт 3.1 кредитного договору). Кредит вважається простроченим за наявності заборгованості після закінчення кінцевої дати виконання договору, якщо вона не була змінена шляхом укладення додаткової угоди (пункт 4.9 кредитного договору). Пеню за прострочення виконання зобов`язань встановлено в розмірі 0 % від основної суми кредиту (пункт 5.3 кредитного договору). Внесення змін та доповнень до договору здійснюється за згодою сторін шляхом укладення додаткових угод (пункт 9.1 кредитного договору).
Згідно з графіком платежів (додаток № 1 до кредитного договору) за загальними умовами кредитування позичальник мала сплатити 29 січня 2021 року 10 303 грн (7 999 грн - основна сума кредиту, 2 304 грн - проценти) та 28 липня 2021 року 6,40 грн (1 грн - основна сума кредиту, 5,40 грн - проценти), разом 10 309,40 грн.
Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Елаєнс» (далі - ТОВ «ФК «Елаєнс») від 02 листопада 2024 року на підставі договору № 41346335_18/10/17 про надання послуг з переказу грошових коштів та про інформаційно-технологічну взаємодію і приймання платежів, укладеного між ТОВ «ФК «Елаєнс» та ТОВ «Алекскредит», 30 грудня 2020 року успішно проведено платіжну операцію № 95684143180640647659659912002858 з призначенням платежу «transfer_funds» на суму 8 000 грн на платіжну картку VISA, емітовану АТ КБ «ПриватБанк».
Відповідач у судовому засіданні підтвердила факт отримання кредитних коштів.
29 жовтня 2025 року ТОВ «Алекскредит» (клієнт) і ТОВ «Секвоя Капітал» (фактор) уклали договір факторингу № 29/10-2025, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр (пункт 1.1). Перехід прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору, відповідного реєстру прав вимог та повідомлення боржників про факт відступлення права вимоги, після чого фактор стає кредитором щодо боржників і набуває всіх прав в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (підпункт 2.1.3). Наступне відступлення фактором права вимоги третім особам допускається не раніше дати відступлення права вимоги клієнтом та після повного виконання фактором зобов`язання щодо сплати клієнту 100 % ціни придбання (пункт 1.2). Фактор сплачує клієнту ціну придбання протягом 10 робочих днів з моменту підписання відповідного реєстру прав вимог (пункт 4.2).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 29 жовтня 2025 року, сформованого 29 жовтня 2025 року та підписаного директорами ТОВ «Алекскредит» і ТОВ «Секвоя Капітал», ТОВ «Алекскредит» відступило ТОВ «Секвоя Капітал» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 грудня 2020 року № 4352500 у розмірі 54 774 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000 грн, заборгованість за процентами - 46 774 грн. 
Згідно з актом прийому-передачі документів від 29 жовтня 2025 року ТОВ «Алекскредит» передало, а ТОВ «Секвоя Капітал» прийняло в електронному форматі договори з боржниками за реєстром прав вимоги від 29 жовтня 2025 року № 1. 
Платіжною інструкцією від 30 жовтня 2025 року № 339 ТОВ «Секвоя Капітал» перерахувало ТОВ «Алекскредит» 2 000 000 грн з призначенням платежу: оплата за переуступлення прав вимоги згідно з договором факторингу від 29 жовтня 2025 року № 29/10-2025 та реєстром прав вимоги від 29 жовтня 2025 року № 1.
31 жовтня 2025 року ТОВ «Секвоя Капітал» (клієнт) і ТОВ «ФК «Солвентіс» (фактор) уклали договір факторингу № ДФ-31102025, за умовами якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр (пункт 1.1). Перехід прав вимоги відбувається шляхом підписання сторонами договору та відповідного реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором щодо боржників і набуває всіх прав в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (підпункт 2.1.3). Разом із правом вимоги до фактора переходять усі інші права та обов`язки клієнта за договором з боржником (пункт 2.3).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 31 жовтня 2025 року № ДФ-31102025, сформованого 31 жовтня 2025 року та підписаного директорами ТОВ «Секвоя Капітал» і ТОВ «ФК «Солвентіс», ТОВ «Секвоя Капітал» відступило ТОВ «ФК «Солвентіс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4352500 від 30 грудня 2020 року у розмірі 54 774 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8 000 грн, заборгованість за процентами - 46 774 грн.
Згідно з актом прийому-передачі документів від 31 жовтня 2025 року ТОВ «Секвоя Капітал» передало, а ТОВ «ФК «Солвентіс» прийняло в електронному форматі договори з боржниками за реєстром прав вимоги № 001 від 31 жовтня 2025 року.
Платіжною інструкцією від 05 листопада 2025 року № 1118 ТОВ «ФК «Солвентіс» перерахувало ТОВ «Секвоя Капітал» 2 071 261,13 грн з призначенням платежу: оплата ціни придбання (фінансування) згідно з договором факторингу № ДФ-31102025 від 31 жовтня 2025 року, реєстром прав вимог № 001.
Відповідно до деталізованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4352500 від 30 грудня 2020 року станом на 29 жовтня 2025 року, складеного ТОВ «Алекскредит», кредитодавець нараховував проценти на суму кредиту 8 000 грн: з 31 грудня 2020 року по 29 січня 2021 року - за ставкою 0,96 % за день (76,80 грн за день); з 30 січня 2021 року по 20 березня 2021 року - 1,28 % (102,40 грн); з 21 березня 2021 року по 29 квітня 2021 року - 1,43 % (114,40 грн); з 30 квітня 2021 року по 25 грудня 2021 року - 1,49 % (119,20 грн); з 26 грудня 2021 року по 23 червня 2022 року - 3 % (240 грн). З 24 червня 2022 року нарахування процентів не здійснювалося.
Згідно з цим розрахунком у період з 29 січня 2021 року до 29 листопада 2021 року позичальник сплатила 38 684 грн, які кредитодавець зарахував у погашення процентів та плати за продовження строку (50 грн, 150 грн, 200 грн); тіло кредиту не погашалося. Усього нараховано процентів 83 808 грн, сплачено процентів 37 084 грн, нараховано та сплачено плати за продовження строку 1 650 грн. Станом на 23 червня 2022 року залишок заборгованості за процентами становить 46 724 грн, загальна заборгованість - 54 724 грн; у рядку за період з 24 червня 2022 року по 29 жовтня 2025 року загальну заборгованість зазначено в розмірі 54 824 грн.
Додаткових угод до кредитного договору про подовження базового періоду, строку дії договору, зміну кінцевої дати виконання договору чи зміну процентної ставки позивач до суду не подав.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів у мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір про надання кредиту № 4352500 від 30 грудня 2020 року, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений в електронному вигляді з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Зазначений договір укладений у вигляді електронного документа: шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно із Законом України «Про електронну комерцію».
Використання для підписання відповідачем кредитного договору одноразового ідентифікатора, який містить комбінацію букв та цифр, узгоджується із вимогами матеріального права. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим.
Вказані обставини свідчать про дотримання письмової форми правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит.
За змістом частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Таким чином, зібраними у справі доказами підтверджено, що кредитний договір укладено з дотриманням вимог закону.
Як зазначено вище, паспорт споживчого кредиту, кредитний договір, які підписані відповідачем, містять інформацію щодо кредитування, зокрема, суму кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо.
Матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували, що дії щодо укладення кредитного договору, вчинені від імені відповідача, вчинені не нею.
Матеріалами справи підтверджено факт передачі кредитодавцем позичальникові грошових коштів у погодженому сторонами кредитного договору розмірі шляхом їх перерахування на платіжну картку відповідача. Крім того, відповідач факт отримання кредиту в розмірі 8 000 грн визнала. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК Українив редакції, чинній на час укладення договорів факторингу).
Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу на стороні кредитора у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні.
На підтвердження обставин переходу права вимоги за кредитним договором позивач подав до суду договір факторингу від 29 жовтня 2025 року № 29/10-2025, договір факторингу від 31 жовтня 2025 року № ДФ-31102025, витяги з реєстрів боржників до цих договорів, акти прийому-передачі документів від 29 жовтня 2025 року та від 31 жовтня 2025 року, платіжні інструкції від 30 жовтня 2025 року № 339 та від 05 листопада 2025 року № 1118, а також наказ від 01 липня 2025 року № 70-к про зміну найменування позивача.
Суд враховує, що ТОВ «Секвоя Капітал» сплатило ціну придбання за договором факторингу-1 30 жовтня 2025 року, тобто до укладення договору факторингу-2, що відповідає пункту 1.2 договору факторингу-1. Розбіжності у зазначенні номера договору факторингу-1 у витягу з реєстру боржників («АК-29/10-2025») та в акті прийому-передачі документів («ДФ-29/10-2025») мають технічний характер, оскільки дата договору, його сторони, реєстр прав вимоги № 1 від 29 жовтня 2025 року та призначення платежу збігаються. 
Відсутність у матеріалах справи доказів письмового повідомлення боржника про відступлення права вимоги не спростовує набуття позивачем права вимоги, оскільки відповідно до частини другої статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків, зокрема виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові. Доказів такого виконання матеріали справи не містять, а відповідач обставин відступлення права вимоги позивачу не заперечувала та визнала позов у частині тіла кредиту.
Позивач довів, що він в установлений законом спосіб на підставі належним чином укладених договорів факторингу набув право вимоги до відповідача.
Зібраними у справі доказами підтверджено, що відповідач уклала кредитний договір, отримані кредитні кошти ні первісному кредитору, ні позивачу в повному обсязі не повернула, тому ТОВ «ФК «Солвентіс» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення заборгованості за вказаним договором.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність позивачем як факту укладення кредитного договору, так і отримання позичальником грошових коштів на погоджених у кредитному договорі умовах та невиконання нею свого обов`язку щодо своєчасного повернення коштів.
Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).
Разом з тим суд не може погодитися з розміром заборгованості за процентами, визначеним позивачем, з огляду на таке.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації. Суд зобов`язаний перевірити наданий позивачем розрахунок заборгованості, зокрема періоди нарахування та процентні ставки, які підлягали застосуванню, а в разі незгоди з ним - навести правові аргументи на його спростування та власний розрахунок; документи, які лише констатують заборгованість у фіксованій сумі, не підтверджують її наявність, походження і розмір.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку (частина третя статті 1056-1 ЦК України).
Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Досліджуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд встановив, що він не підтверджує заявленого розміру заборгованості за процентами. Згідно з розрахунком залишок заборгованості за процентами становить 46 724 грн, а загальна заборгованість станом на 23 червня 2022 року - 54 724 грн, тоді як у витягах з реєстрів боржників до договорів факторингу та в позовній заяві заборгованість за процентами визначено в розмірі 46 774 грн, а загальну заборгованість - 54 774 грн. Крім того, у рядку розрахунку за період з 24 червня 2022 року до 29 жовтня 2025 року загальну заборгованість зазначено в розмірі 54 824 грн, а сума сплачених, за даними розрахунку, процентів (37 084 грн) і плати за продовження строку (1 650 грн) становить 38 734 грн, що на 50 грн перевищує загальну суму коштів, фактично сплачених позичальником (38 684 грн).
Отже, розрахунок заборгованості містить внутрішні арифметичні суперечності, а різниця в 50 грн між заявленою сумою процентів і сумою, що випливає з розрахунку, жодним доказом не підтверджена. Витяг з реєстру боржників лише фіксує обсяг відступленого права вимоги, проте не підтверджує походження та правильність нарахування заборгованості, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (стаття 514 ЦК України). Тому відомості витягів з реєстрів боржників про розмір заборгованості за процентами (46 774 грн) не можуть бути прийняті судом як достовірні.
Крім того, розрахунок побудований на умовах, які не підтверджені матеріалами справи. Кредитодавець нараховував проценти за ставками 1,43 % і 1,49 % за день, які кредитним договором не передбачені, зараховував частину платежів позичальника в погашення плати за продовження строку, яка кредитним договором також не встановлена, та продовжував нарахування процентів до 23 червня 2022 року, тобто майже одинадцять місяців після кінцевої дати виконання договору, визначеної пунктом 3.1 кредитного договору (28 липня 2021 року). Водночас відповідно до підпунктів 1.7.5, 2.1.4, пунктів 4.9, 9.1 кредитного договору подовження базового періоду, строку дії договору, зміна кінцевої дати виконання договору та збільшення процентної ставки можливі лише шляхом укладення додаткової угоди. Таких додаткових угод позивач суду не подав.
Таким чином, позивач не довів, що строк дії кредитного договору було подовжено, а кінцеву дату його виконання змінено, як і того, що сторони погодили застосування процентних ставок 1,43 % і 1,49 % та плату за продовження строку. За таких обставин суд виходить з умов кредитного договору, підтверджених належними доказами, а саме: кредитодавець мав право нараховувати проценти в межах строку дії договору до 28 липня 2021 року (включно) за процентними ставками, визначеними підпунктом 1.7.2 кредитного договору.
Відповідно до зазначених умов проценти за користування кредитом у межах строку дії кредитного договору становлять 45 504 грн, з яких: за базовий період з 30 грудня 2020 року до 29 січня 2021 року - 2 304 грн (8 000 грн х 0,96 % х 30 днів); за спеціальний період з 30 січня 2021 року до 28 липня 2021 року - 43 200 грн (8 000 грн х 3 % х 180 днів).
Згідно з розрахунком заборгованості позичальник сплатила за кредитним договором 38 684 грн. Оскільки плата за продовження строку кредитним договором не передбачена, а черговість погашення заборгованості визначена пунктом 4.2 кредитного договору, усі сплачені позичальником кошти підлягають зарахуванню насамперед у погашення процентів за користування кредитом. Сума сплачених коштів (38 684 грн) не перевищує суми процентів, нарахованих у межах строку дії договору (45 504 грн), тому тіло кредиту за рахунок цих коштів не погашалося.
Отже, заборгованість відповідача за процентами становить 6 820 грн (45 504 грн - 38 684 грн), а загальна заборгованість за кредитним договором - 14 820 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 820 грн - заборгованість за процентами.
Нарахування процентів після 28 липня 2021 року за відсутності доказів подовження строку дії кредитного договору суперечить умовам цього договору та наведеному висновку Великої Палати Верховного Суду, тому в стягненні процентів у розмірі 39 954 грн (46 774 грн - 6 820 грн) слід відмовити.
Визначений судом розмір заборгованості узгоджується з позицією відповідача, яка визнала заборгованість за тілом кредиту та заперечувала проти розміру процентів, і не виходить за межі заявлених позовних вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду позовних вимог
Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором порушено майнові права позивача, тому наявні підстави для судового захисту прав кредитора, у зв`язку з чим позовні вимоги ТОВ «ФК «Солвентіс» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 14 820 грн.
Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні.
Щодо розподілу судових витрат
Оскільки позовні вимоги задоволено частково (14 820 грн з 54 774 грн, що становить 27,06 %), суд відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 720,36 грн (2 662,40 грн х 14 820 грн : 54 774 грн).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн позивач подав договір про надання правової допомоги від 02 січня 2026 року № 43657029/02, укладений з Адвокатським об`єднанням «Констрактів Лойерз», додаткову угоду до нього від 27 березня 2026 року № 4352500 щодо представництва інтересів позивача у справі про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , акт про надання правничої допомоги та детальний опис наданих послуг. Водночас суд враховує, що позовну заяву підписав і подав до суду директор ТОВ «ФК «Солвентіс» Лановий Є. М., а представник позивача участі в судових засіданнях не брав.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 717/1699/22).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи, надав оцінку поданим на їх підтвердження доказам у сукупності, врахував характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, її складності та значимості дій адвоката у справі, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, дійшов висновку про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 1 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 258, 263 - 265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за договором про надання кредиту № 4352500 від 30 грудня 2020 року у розмірі 14 820 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять) гривень, з яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість за тілом кредиту, 6 820 (шість тисяч вісімсот двадцять) гривень - заборгованість за процентами.
У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» судовий збір у розмірі 720 (сімсот двадцять) гривень 36 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.
Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Глибочицька, 29-31; ЄДРПОУ - 43657029).
Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Суддя М. М. Пилипчук