Справа № 750/5266/26
Провадження № 2/750/2892/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
головуючого - судді   - Григор`єва Р.Г.,
за участю секретаря судового засідання -  Коваленко В.Ю.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
відповідача - ОСОБА_2 ,
представника відповідача - ОСОБА_3 , 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_4  до  ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя, 

В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у якому просить: виділити у власність ОСОБА_4 - 9/40 частин чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «2» площею - 12,6 кв.м, лоджії «І» - площею 1,8 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні, вартістю 274877,00 грн; виділити у власність ОСОБА_2 -1\4 частину чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «8» площею - 12,6 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні, вартістю 274877,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25.12.1999 по 08.05.2023 позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.05.2023.
За період шлюбу сторони придбали: 9/40 частин чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «2» площею - 12,6 кв.м, лоджії «І» - площею 1,8 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні.; 1\4 частину чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «8» площею - 12,6 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні, вартістю 274877,00 грн.
Оскільки вказане майно набуте в шлюбі, то воно є спільним сумісним майном подружжя, а тому просить виділити кожному із співвласників у власність частину квартири, згідно варіанту, передбаченого у позовній заяві. 
Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.05.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
В підготовчому судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовну вимоги, з підстав наведених у позові і просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, не заперечували проти їх задоволення.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач з 25.12.1999 по 08.05.2023 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08.05.2023 був розірваний.
За період шлюбу сторони придбали: 19\40 частин чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, за договором купівлі-продажу частини квартири від 14.03.2013 було придбано 1\4 частину чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «8» площею - 12,6 кв.м.
За іншим договором купівлі -продажу частини квартири від 06.07.2015 сторонами було придбано 9/40 частин чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «2» площею - 12,6 кв.м, лоджії «І» - площею 1,8 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні.
Відповідно до Витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, право власності на придбані частини квартири було зареєстровано за позивачкою ОСОБА_4 . 
Згідно технічних паспортів на квартиру АДРЕСА_2 , спірне майно представляє собою дві ізольовані кімнати, перепланування яких не проводилося.   
За звітом про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 26.04.2026, ринкова вартість 19\40 частин чотирикімнатної житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 549 754, 00 грн. 
Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Відповідно до частин першої та четвертої статті 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті такого визнання та продовжує судовий розгляд.
Отже, навіть за умови повного визнання відповідачем позовних вимог суд не пов`язаний таким волевиявленням сторони та зобов`язаний перевірити, чи не суперечить воно вимогам матеріального закону, а також чи не порушує права інших осіб.
Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
При цьому діє презумпція спільності права власності подружжя на майно, набуте під час шлюбу, яка може бути спростована лише належними та допустимими доказами.
Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
За змістом статей 69, 70 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При поділі такого майна частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Суд зауважує, що принцип рівності часток не означає обов`язкового поділу кожної окремої речі навпіл. Закон допускає виділ конкретних об`єктів або їх частин кожному із співвласників, якщо такий спосіб поділу відповідає дійсному складу майна, не змінює його функціонального призначення та не порушує прав інших осіб.
Відповідно до статей 364, 367 ЦК України співвласник має право на виділ належної йому частки із майна, що перебуває у спільній частковій власності, а поділ майна здійснюється за домовленістю співвласників або за рішенням суду.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 грудня 1999 року до 08 травня 2023 року.
У період шлюбу сторонами було придбано 19/40 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1/4 частину квартири за договором купівлі-продажу від 14 березня 2013 року, що складається з ізольованої кімнати № 8 площею 12,6 кв.м; 9/40 частин квартири за договором купівлі-продажу від 06 липня 2015 року, що складається з ізольованої кімнати № 2 площею 12,6 кв.м, лоджії та місць загального користування.
Право власності на зазначені частини квартири зареєстровано за позивачкою, однак ця обставина сама по собі не змінює правового режиму спірного майна, оскільки воно набуте під час перебування сторін у шлюбі, а доказів придбання його за особисті кошти одного з подружжя або існування інших підстав, визначених статтею 57 СК України, матеріали справи не містять.
Таким чином, суд приходить до висновку, що 19/40 частин спірної квартири є об`єктом права спільної сумісної власності сторін.
Із наданих технічних паспортів убачається, що спірне майно фактично складається із двох окремих ізольованих житлових кімнат однакової площі, перепланування квартири не проводилося, а тому кожна із придбаних часток вже індивідуалізована та відповідає конкретному ізольованому приміщенню.
Зі звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 від 26 квітня 2026 року вбачається, що ринкова вартість 19/40 частин квартири становить 549 754 грн, тобто вартість кожної із спірних часток (1/4 та 9/40) є однаковою та складає по 274 877 грн.
Отже, хоча номінальний розмір часток є різним (1/4 та 9/40), фактично вони відповідають окремим ізольованим житловим кімнатам однакової площі та однакової ринкової вартості. За таких обставин запропонований сторонами спосіб поділу забезпечує фактичну рівність майнових прав кожного із колишнього подружжя, не потребує присудження грошової компенсації, не змінює функціонального призначення квартири та не порушує прав інших співвласників чи третіх осіб.
Суд також враховує, що відповідач повністю визнав заявлені позовні вимоги, не заперечував проти запропонованого способу поділу спільного майна, а матеріали справи не містять доказів існування спору щодо вартості майна, його складу чи порядку користування ним.
Таким чином, перевіривши обставини справи та надані докази, суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову відповідає вимогам статей 200, 206 ЦПК України, не суперечить вимогам матеріального права, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає прийняттю судом.
У зв`язку з наведеним позовні вимоги ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя шляхом виділення їй у власність 9/40 частин квартири, що відповідають кімнаті № 2, а відповідачу — 1/4 частини квартири, що відповідає кімнаті АДРЕСА_3 , є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
В підготовчому судовому засіданні представник позивача не наполягала на стягненні з відповідача судових витрат на правничу допомогу, а судовий збір просила розподілити відповідно до закону.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2199 грн. 00 коп. Тому з урахуванням, приписів ст.ст. 141, 142 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1099 грн. 50 коп. судового збору, а також повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, а саме у розмірі 1099 грн. 50 коп. 
Керуючись статтями 12, 13, 76–81, 89, 137, 141, 200, 206, 259, 263–265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:

Позов  ОСОБА_4  до  ОСОБА_2  про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_4 - 9/40 частин чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «2» площею - 12,6 кв.м, лоджії «І» - площею 1,8 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні, вартістю 274877,00 грн.
В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_2 -1\4 частину чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кімнати «8» площею - 12,6 кв.м., службові приміщення знаходяться у спільному користуванні, вартістю 274877,00 грн.
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на 19/40 (9/40 +1/4) частин чотирикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з її поділом.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь  ОСОБА_4  судовий збір у розмірі 1099 (одну тисячу дев`яносто дев`ять) грн. 50 коп.
Повернути позивачу  ОСОБА_4  з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову, а саме у розмірі 1099 (одну тисячу дев`яносто дев`ять) грн. 50 коп., згідно квитанції № 9392-0104-7756-2768 від 16.05.2026, сплачених в АТ «Таскомбанк».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 14 липня 2026 року.
ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .

Суддя        Р.Г. Григор`єв