ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 серпня 2026 року м. Житомир справа № 240/6786/26
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті індексації його грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року в загальній сумі 374 709,68 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМ України №44 від 15.01.2004 року;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилася у не нарахуванні та не виплаті йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати
Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, що за вказаний період проходження військової служби Позивачу з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року не була нарахована та виплачена індексація його грошового забезпечення у "фіксованому" розмірі. На звернення свого представника щодо перерахунку такої індексації Позивач отримав відмову, викладену в листі від 10.01.2026 року. Таку відмову Позивач вважає протиправною, так як Позивач має законне право на індексацію грошового забезпечення за вказаний період та на компенсацію втрати частини таких доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб в цій частині доходу. 
Ухвалою суду від 02.03.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив і зазначив, що Позивачу за вказаний період індексація грошового забезпечення нарахована та виплачена у повній відповідності до вимог чинного законодавства. На думку представника Відповідача, доводи позовної заяви зведені виключно до помилкового тлумачення норм законодаства.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та умов матеріального, грошового та інших видів забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі в Збройних силах України, в тому числі щодо порядку нарахування грошового забезпечення, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII), в редакції що були чинні на день виникнення спору.
Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав для проведення індексації грошових доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, регулюються правовими нормами Закону України від 3 липня 1991 року №1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон №1282-XII) та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року N 2050-III (надалі - Закон №2050-III), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач, ОСОБА_1 , у спірний період проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Представником Позивача зазначено, що під час проходження служби Відповідач невірно нараховував Позивачу індексацію його грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078
Позивач та його представник вважають, що Позивач має право на перерахунок та виплату йому різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року у "фіксованому" розмірі на загальну суму 374 709,68 грн.

Суд враховує, що індексація заробітної плати - це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону №1282-XII).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (надалі - Порядок № 1078.
Розрахунок самої індексації, оскільки вона покликана захистити доходи населення від інфляції, ґрунтується на індексі споживчих цін (індексі інфляції), який щомісяця публікується Держстатом України.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачу нарахована та виплачена індексація його грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та в період з липня 2024 року по листопад 2025 року у відповідних розмірах, зазначених в довідці від 10.01.2026 року, копія якої долучена до справи та досліджена судом.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності у Позивача права на індексацію грошового забезпечення за спірний період з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - жовтень 2020 року з урахуванням абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078).

Суд частково погоджується із доводами Позивача, наведеними у позові, що при нарахуванні індексації грошового забезпечення Позивача слід врахувати вимоги абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку № 1078.
Безспірно, відповідно до вимог абзацу четвертого п.5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку № 1078).

Безспірно, в розумінні вимог Закону №1282-XII та Порядку № 1078 для індексації заробітної плати необхідно визначити два показники: базовий місяць та коефіцієнт індексації. Базовий місяць - це місяць останнього підвищення окладів.
Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться зростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим - до перевищення порогу індексації.
Суд враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно абзацу другого пункту 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Суд враховує, що підвищення окладів (посадових та за військовим званням) для військовослужбовців, до яких відносився Позивач, мало місце з 01.03.2018 року згідно постанови КМ України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017 року в редакції від 24.02.2018 року, що набрала чинності з 01.03.2018 року.
Таким чином, базовим місяцем для спірного обчислення є березень 2018 року, а розрахунок - з наступного за базовим.

За офіційними даними Державної служби статистики індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, у квітні 2018 року - 100,8%, в травні 2018 року - 100,0%, в червні 2018 року - 100,0%, в липні 2018 року - 99,3%, в серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, в жовтні 2018 року - 101,7%.
Тобто, відповідно до офіційних даних поріг індексації в 103% було перевищено лише в жовтні 2018 року (100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% та поділити на 100).
Приписами ст.3 Закону №1282-XII прямо зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. 
Відсутність такого перевищення величини індексу споживчих цін виключає підстави для індексації.
Відповідно до вимог пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Враховуючи, що офіційне опублікування індексу споживчих цін, який засвідчив перевищення порогу в 103%, мало місце в листопаді 2018 року, у Позивача право на індексацію його грошового забезпечення виникло лише в грудні 2018 року, а не в березні 2018 року, як зазначено в позові.

Як вже зазналося судом, Позивачем до позову долучено копію довідки на підтвердження проведення індексації грошового забезпечення Позивача за період з грудня 2018 року по грудень 2022 року та з липня 2024 року по листопад 2025 року у відповідних розмірах та її розміри.
Жодних обґрунтувань протиправності нарахування такої індексації за вказаний період в позові не наведено.

Одночасно суд враховує, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2026 року у справі №240/5685/26 підтверджено право Позивача на перерахунок його грошового забезпечення за період проходження військової служби з 29.01.2020 року по 19.05.2023 року у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі №400/6254/24 зроблено правовий висновок, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що перерахунок пенсії, як доходу, з підвищеного розміру грошового забезпечення у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на 1 січня 2021 року, на 1 січня 2022 року та на 1 січня 2023 року, виключає підстави для індексації такого доходу. Велика Палата Верховного Суду констатувала, що перерахунок пенсії у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, що мало наслідком зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців (посадового окладу), є підставою для припинення виплати індексації.
Таким чином, перерахунок доходу (грошового забезпечення) Позивача за спірний період у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, та індексація такого доходу (грошового забезпечення) є самостійними видами державних соціальних гарантій і не можуть застосовуватися одночасно (подвійно).
Зазначене свідчить, що підтвердження судовим рішенням права Позивача на перерахунок його грошового забезпечення у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, виключає право на індексацію такого грошового забезпечення за такі періоди.
Суд звертає увагу представника Позивача, що згідно вимог пункту 3 "Прикінцевих положень" Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 2023 рік призупинено дію Закону №1282-XII. Тобто, правові підстави для проведення індексації доходів у громадян у вигляді грошового забезпечення в 2023 році відсутні.

Одночасно суд зазначає про безпідставність доводів Позивача, наведених у позові, щодо наявності підстав для нарахування та виплати Позивачу індексації її грошового забезпечення у фіксованому розмірі щомісячно як різниця між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення.
Суд зазначає, що поняття "фіксований розмір індексації" не міститься ні в правових нормах Закону №1282-XII ні в правових нормах Порядку №1078.
Правові визначення "фіксована сума індексації" та "фіксована величина суми індексації" містилися лише в додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13 червня 2012 р. № 526
З грудня 2015 року після внесення змін в Порядок №1078 постановою КМ України від 9 грудня 2015 р. № 1013 терміни "фіксована сума індексації" та "фіксована величина суми індексації" відсутні в цьому Порядку №1078 для проведення індексації.
По цій причині відсутні підстави для врахування судом при вирішенні даного спору висновків Верховного Суду у відповідних справах, зазначених у позові.

Суд звертає увагу, що в розумінні вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу лише за умови якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації.
Всупереч вказаним вимогам Позивач не обґрунтував, що розмір підвищення його грошового доходу в березні 2018року був менший за суми індексації.
Більш того, Позивач не врахував, що приписами статі 2 Закону №1282-XII та пункту 4 Порядку №1078 прямо зазначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає (абзац п`ятий пункту 4 цього ж Порядку №1078).
Такий правовий висновок також наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №400/6254/24, який підлягає врахуванню судом при вирішенні даного спору.

Суд враховує, що відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III (надалі - Закон № 2017-III) індексацію доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін віднесено до державних соціальних гарантій.
В розумінні вимог ст.1 цього ж Закону № 2017-III прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Позивач не врахував, що за приписами ст.6 Закону №1282-XII грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Системний аналіз положень Закону № 2017-III та Закону N1282-XII свідчить, що індексація грошових доходів населення, в тому числі грошового забезпечення Позивача, є державною соціальною гарантією, що здійснюється з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін та в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Така індексація не здійснюється та не має на меті перегляд посадових окладів, заробітної плати громадян, пенсії, тощо з метою їх збільшення.
Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача щодо перерахунку індексації його грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 25.11.2025 року не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому задоволенню не підлягають.

Одночасно суд частково погоджується з доводами Позивача, що відповідно до вимог статті 1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 цього ж Закону № 2050-III)
За приписами статті 3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Як вже зазначалося судом, Відповідачем до відзиву на позов долучено довідку про нарахування та виплату Позивачу відповідних сум індексації його грошового забезпечення за спірний період у відповідних розмірах, що виключає підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, так як такі доходи Позивачу були нараховані та виплачені своєчасно.

Одночасно суд враховує, що відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМ України №44 від 15.01.2004 року, Позивач відноситься до кола осіб, які мають право на таку компенсацію податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями. 
Як зазначено в п.4 цього Порядку виплата такої грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення.
За приписами ст.5 КАС України судовому захисту підлягають порушені права особи, яка звернулася до суду за їх захистом.
У Позивача відсутнє право на перерахунок розміру індексації його грошового забезпечення за спірний період, а тому у суду відсутні підстави для визначення способу захисту такого права, в тому числі шляхом компенсації податку з доходів фізичних осіб.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. ст. 139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

11.08.26