Дата документу 08.07.2026 Справа № 331/756/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 331/756/25  Пр. № 22-ц/807/787/26 	Головуючий у 1 інстанції: Швець О.В. Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2025 року у справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (надалі – ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») до   ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до Жовтневого районного суд м. Запоріжжя із зазначеним позовом (а.с.1-44) у якому просило стягнути з   ОСОБА_2 (правильно саме «   ОСОБА_3 », а не «   ОСОБА_4 » - відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, отримана апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України – а.с. 219, оскільки копії паспорту чи довідки відповідача про РНОКПП у цій справі відсутні) заборгованість за договором № 1145310 про надання споживчого кредиту від 28.11.2023 року станом на 29.07.2024 року у розмірі 57079,99 грн., яка складається з 9999,99 грн. – сума заборгованості за кредитом, 47080,00 грн. – сума заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.5 Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом (803% річних) за період з 28.11.2023 року по 29.07.2024 року (включно), 00,00 грн. – заборгованість за штрафом відповідно до п.6.4 Кредитного договору, від сплати якої відповідач у добровільному порядку ухиляється, а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн., та витрати на професійну правничу допомогу 10000,00 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Світлицьку В.М. (а.с.46). Ухвалою Жовтневого районного суд м. Запоріжжя від 05 лютого 2025 року справу передано до Вільнянського районного суду Запорізької області за підсудністю (а.с.49). В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Швець О.В. (а.с.55). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.56-58) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду першої інстанції (а.с.134-135) витребувано з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступну інформацію: - чи було емітовано на ім`я ОСОБА_5 платіжну карту № НОМЕР_1 ; - надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 за період з 28.11.2023 по 03.12.2023 з відображенням часу зарахування коштів; - надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 в період з 28.11.2023 по 03.12.2023. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило суду першої інстанції відповідь (а.с.151-154).
Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2025 року (а.с.158-169) позовну заяву позивача у цій справі задоволено частково.
Стягнуто з   ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (ЄДРПОУ 41915308)заборгованість в розмірі 20000,00 грн.
В решті задоволення позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з   ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (ЄДРПОУ 41915308)витрати на правову допомогу у розмірі 3503,85 грн.
Стягнуто з   ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (ЄДРПОУ 41915308)витрати по оплаті судового збору в розмірі 1060,96 грн.
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» у своїй апеляційній скарзі (а.с.173-178) просив поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження; рішення суду першої інстанції скасувати в частині: зменшення суми заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.5 Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом (803% річних) за період з 28.11.2023 року по 29.07.2024 року (включно) з 47080,00 грн до 10000,00 грн, зменшення суми сплаченого судового збору з 3028,00 грн до 1060,96 грн за подання позовної заяви до суду, зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу з 10000,00 грн до 3503,85 грн, які понесені у суді першої інстанції, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.5 Кредитного договору за ставкою 2,2% за кожен день користування кредитом (803% річних) за період з 28.11.2023 року по 29.07.2024 року (включно) у розмірі 47080,00 грн., судового збору за подання позовної заяви до суду 3028,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу 10000,00 грн., які понесені у суді першої інстанції; стягнути з відповідача на корист позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4542,00 грн. за подання апеляційної скарги.
В автоматизованому порядку 03.02.2026 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А., Трофимову Д.А. (а.с.196). Ухвалою апеляційного суду (а.с.197) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду (а.с.200). Ухвалою апеляційного суду клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено, строк поновлено, апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 11.02.2026 року (а.с.201-202), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с.203). Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, який набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3328,00 грн. * 30 = 99840,00 грн., у цій справі ціна позову 57079 – а.с. 1), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Сторона відповідача подала апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу позивача у цій справі (а.с.210-217).
В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження. Проте, має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень; загальний штат суддів Запорізького апеляційного суду;; відпустка судді-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року включно (довідка - а.с.207) та участь судді в курсах підвищення кваліфікації в період з 18.05.2026 року по 22.05.2026 року включно (довідка - а.с.218).
Суддя у судді першої інстанції Світлицька В.М. приходиться рідною племінницею вітчима судді ОСОБА_6 , з яким у судді ОСОБА_6 відносини припинені з 2016 року після смерті матері, з ОСОБА_7 у судді ОСОБА_6 робочі відносини. Самовідводи відсутні, відводів у цій справі не заявлено. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Встановлено, що відповідач    ОСОБА_8 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині задоволення позовних вимог позивача у цій справі погодилась, останнє в апеляційному порядку не оскаржувала.
Позивач ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» оскаржує вищезазначене рішення суду першої інстанції у цій справі лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача (фактично лише в частині заборгованості з відсотків у розмірі 37080,00 грн. (розрахунок: сума заявленої заборгованості з відсотків позивачем 47080,00 грн. – сума задоволеної заборгованості з відсотків судом першої інстанції 10000,00 грн.) та судових витрати щодо цієї суми відмови. 
Таким чином, апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» і лише в оскаржуваній частині, а саме: в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача (фактично лише в частині заборгованості з відсотків у розмірі 37080,00 грн. (розрахунок: сума заявленої заборгованості з відсотків позивачем 47080,00 грн. – сума задоволеної заборгованості з відсотків судом першої інстанції 10000,00 грн.) та судових витрати щодо цієї суми відмови.
У разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо не оскаржуваної частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується (постанова Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 186/1743/15-ц).
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: … рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» в оскаржуваній частині щодо стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 37080,00 грн. та судових витрат пропорційно до цієї суми відмови, керувався ст.ст. 207, 509, 525, 526, 611, 612, 625, 530, 553-554, 559, 640, 1050-1054 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», ст. ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України та виходив із такого.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.
Відповідно договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1145310 від 28.11.2023 визначено, що відповідач отримав в кредит грошові кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,2 % в день (а.с.6-10).
Відповідно до ч.1, 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
При цьому споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України "Про захист прав споживачів", є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 цього Закону). Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_9 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Згідно зі ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09.04.1985 року №39/248 "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.
У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17.05.1973 №543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.
Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11.05.2005 розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином ефективного вибору.
Відповідно до положень Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 №39/248 споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абз. 3 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Окрім цього, як зазначено в рішенні Конституційного суду України від 11.07.13 №7-рп/2013, у випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.
У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.
Такого ж самого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 по справі №132/1006/19 провадження №61-1602св20.
Також відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020 по справі №902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Відповідно до п.8.38 зазначеної постанови з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика палата Верховного Суду дійшла до висновку, що виходячи з принципі розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу так і процентів річних як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Враховуючи наведене, оскільки заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 47080,00 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 10000,00 грн., суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому суд першої інстанції дійшов висновку про зменшення розміру відсотків до розміру заборгованості за кредитом, а саме до 10000,00 грн.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що саме такий розмір відсотків буде справедливим, забезпечить розумний баланс інтересів сторін та є адекватним у розрізі конкретних правовідносин.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції в частині таким, що ухвалено із додержанням вимог закону є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі в оскаржуваній частині відповідає.
Доводи апеляційної скарги позивача ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» є такими, що дублюють доводи його позову у суді першої інстанції в оскаржуваній частині, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в оскаржуваній частині рішення, а лише відображають позицію позивача, яку він та його представник вважають єдино вірною та правильною.
Суд першої інстанції розглянув дану справу в оскаржуваній частині з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування позивача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі в оскаржуваній частині відсутні. Позивач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування позову позивача у цій справі в оскаржуваній частині в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні та позивачем апеляційному суду не надані. 
Оскільки, не може бути доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, наданий апеляційному суду повторно позивачем до його вищезазначеної апеляційної скарги: - лист Національного банку України від 19.02.2024 року вх. № 14-0004/12907 (копія - а.с. 191-194), який вже був предметом дослідження в суді першої інстанції у цій справі (а.с. 109-115), та якому останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в оскаржуваній частині.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України. 
Крім того, судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. 1 ЦПК України у цій справі було вирішено питання про розподіл між сторонами понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у тому числі у вигляді судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, у цій справі або ж його зміни. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось. 
Також, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України у разі відмови позивачу у задоволенні його апеляційної скарги, останній не має права на компенсацію за рахунок відповідача у цій справі будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у тому числі у вигляді належного розміру судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» його право у подальшому на повернення з бюджету зайво сплаченого судового збору у цій справі за апеляційну скаргу (розрахунок: фактично сплачено ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за апеляційну скаргу судового збору у розмірі 4542,00 грн. (а.с.179) – належний розмір судового збору за апеляційну скаргу ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» в частині відмовних позовних вимог 2950,55 грн. (розрахунок: ст. 6 ч. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за позов 3028,00 грн. (а.с. 5) * сума відмовних вимог, які оскаржуються ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» 37080,00 грн./сума заявлених вимог ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» 57079,99 грн. (а.с.1) = 1967,03 грн. * 150%/100 %) за відповідною ухвалою апеляційного суду в порядку ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» за результатами розгляду відповідного клопотання ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» залишити без задоволення.
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 26 грудня 2025 рокуу цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.
В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось та апеляційним судом не переглядалось.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в частині, яка була предметом апеляційного перегляду, безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення цієї повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова апеляційним судом складена 08.07.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А.	Трофимова Д.А.