Справа № 191/2921/26 
Провадження № 2/191/1539/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2026 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді - Гречко Ю.В., 
за участю секретаря судового засідання - Глушко О.М..
згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справицивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

ВСТАНОВИВ:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Венера Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25.01.2025 року між ТОВ «Авіра Груп» та відповідачем було укладено кредитний договір № 129220 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатору, за умовами якого відповідачу було надано фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн. строком на 90 днів. 
ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» вказує, що первісний кредитор ТОВ «Авіра Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, кредитні кошти у розмірі 4000,00 грн. були перераховані відповідачу на реквізити платіжної картки , вказаної відповідачем. У подальшому 19.12.2025 року між ТОВ «Авіра груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» було укладено договір факторингу № 19122025/2, відповідно до якого позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 129220 від 25.01.2025 року. Позивач зазначає, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитні кошти та проценти за користування кредитом не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у загальному розмірі 4979,20 грн., яка складається з :
- 4000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 979,20 грн. – прострочена заборгованість за відсотками.
У зв`язку з цим, позивач просить з відповідача заборгованість за кредитним договором №129220 від 25.01.2025 року в розмірі 4979,20 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., а також витрати на понесену правову допомогу в сумі 15500,00 грн..
Ухвалою суду від 08.07.2026 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки відповідно до положень ч.6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався.
Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 25.01.2025 року між ТОВ «Авіра Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №129220. 
Відповідно до індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 129220 від 25.01.2025 року ТОВ «Авіра Груп» надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 4000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором, кредит надається строком на 90 днів, строк дії договору становить 90 днів, однак у будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.
Також індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту № 129220 від 25.01.2025 року передбачено, що за користування кредитом відповідач зобов`язався сплатити ТОВ «Авіра Груп» 262,8 % річних від суми кредиту, що становить 0,72 % на добу; тип процентної ставки фіксована.
Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом, а датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта.
З додатку № 1 до договору фінансового кредиту №129220 від 25.01.2025 року вбачається, що відповідач підписав документ електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL2487.
Згідно з довідкою ТОВ «Авіра Груп» про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір №129220 від 25.01.2025 року, був ідентифікований ТОВ «Авіра Груп» в інформаційно-телекомунікаційній системі.
На підтвердження факту видачі кредитних коштів позивачем подано підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, відповідно до якого в межах договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № №ПГ-153 від 20.05.2021 року та на підставі платіжної інструкції відправника було здійснено успішний переказ грошових коштів.
На підставі договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року встановлено, що 19.12.2025 року у м. Києві між ТОВ «Авіра Груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс», як фактором, було укладено договір факторингу № 19122025/2.
Відповідно до договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, у тому числі права грошових вимог до боржників зі сплати суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому.
Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року до реєстру включено відповідача, номер договору - 129220, дата укладення договору – 25.01.2025 року, сума виданого кредиту - 4000,00 грн., загальна сума заборгованості – 4979,20 грн.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти та її прийняття, а якщо правочин відповідно до закону або домовленості сторін має бути підписаний, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
За статтями 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій, у тому числі електронній, формі, а правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, і воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, такий договір вважається укладеним у письмовій формі.
Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у спорах, пов`язаних з укладенням кредитних договорів в електронній формі, звертав увагу на необхідність перевірки належної ідентифікації позичальника, факту направлення та використання одноразового ідентифікатора, зв`язку відповідної дії з укладенням конкретного договору, а також підтвердження фактичного надання кредитних коштів. Такий підхід узгоджується з правовими висновками, викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 та від 12.01.2021 року у справі № 524/5556/19.
Судом встановлено, що у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують укладення відповідачем кредитного договору № 129220 від 25.01.2025 року в електронній формі, погодження істотних умов кредитування та підписання електронних документів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а друга сторона відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи.
За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом установлено, що право вимоги за кредитним договором № 129220 від 25.01.2025 року перейшло від ТОВ «Авіра Груп» до позивача - ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» на підставі договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року.
Відповідач доказів визнання недійсним договору факторингу № 19122025/2 від 19.12.2025 року, припинення зобов`язання, сплати заборгованості або неправильності розрахунку заборгованості суду не надав.
Доказів повернення основної суми боргу за кредитним договором № 129220 від 25.01.2025 року відповідач суду не надав.
За таких обставин вимога позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн. є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Відповідно до індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № 129220 від 25.01.2025 року та додатку № 1 до договору фінансового кредиту № 129220 від 25.01.2025 року сторони погодили платність користування кредитними коштами, строк кредитування, порядок нарахування процентів та фіксовану процентну ставку у розмірі 0,72 % на добу.
Відповідач доказів сплати процентів, неправильності їх нарахування або припинення відповідного зобов`язання суду не надав.
За таких обставин вимога позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 979,20 грн. є доведеною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Таким чином, із відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 129220 від 25.01.2025 року у загальному розмірі 4979,20 грн.
Оскільки позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, відповідно до статті 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» підлягає стягненню судовий збір у повному обсязі, тобто у розмірі 2 662,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.
Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 500,00 грн.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір № 09/04/2026 про надання правової допомоги від 09.04.2026 року. 
Згідно з договором № 09/04/2026 про надання правової допомоги від 09.04.2026 року, його укладено між ТОВ «Фінансова Компанія «Венера Фінанс» та Адвокатським бюро «Пархомчук та Партнери» в особі адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича.
Відповідно до статей 133, 137, 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат та підлягають розподілу між сторонами з урахуванням їх реальності, необхідності, розумності та співмірності зі складністю справи, ціною позову і обсягом наданих послуг.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню як належним чином обґрунтовані та підтверджені документально.
На підставі викладеного та керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 281, 282 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на користь Товариств аз обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Венера Фінанс», код ЄДРПОУ : 43561872, заборгованість за кредитним договором № 129220 від 25.01.2025 року в розмірі 4979 ( чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок, яка складається з :
- 4000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту;
- 979,20 грн. – прострочена заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , на користь Товариств аз обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Венера Фінанс», код ЄДРПОУ : 43561872, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15500,00 грн.. 
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя | Ю. В. Гречко