Подільський районний суд міста Полтави 

Справа № 632/548/22 
Провадження № 1-кп/553/224/2026 

В И Р О К 
Іменем України

04.08.2026 | м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 22022220000000379 від 29.03.2022 року за обвинуваченням: 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайський Харківської області, громадянина України, із вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, інвалідності немає, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 114-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акту з формулюванням зміненого обвинувачення встановлено, що ОСОБА_6 , являючись уродженцем та жителем м. Первомайський Харківської області, у період після повномасштабного воєнного вторгнення в Україну з боку держави-агресора (російської федерації), яке розпочалось 24.02.2022, вирішив стати на шлях протиправної діяльності та вчинив злочин проти основ національної безпеки України, пов`язаний перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, який охоплює час військового часу, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_6 , як мешканець м. Первомайський, де він зареєстрований та проживав у 4 мікрорайоні в будинку АДРЕСА_2 , був достатньо обізнаним щодо місць розташування житлових помешкань місцевих жителів, господарських будівель та будівель учбових, культурних закладів, торгівельних та інших комунікаційних об`єктів на території міста, добре орієнтувався на місцевості.
У той же час він, володіючи інформацією про те, що в Україні з 17.03.2014 діє особливий стан, не маючи патріотичних переконань, проігнорував ту обставину, що в умовах 2014 року Україна була змушена докладати необхідних зусиль щодо забезпечення своєї безпеки, а тому й вдалася до внутрішньодержавного заходу, що створило надалі відповідні умови для протистояння загрозам. У свою чергу введення особливого стану в державі було вимушеною мірою, під якою слід розуміти надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень для відвернення загрози та забезпечення безпеки і здоров`я громадян, нормального функціонування національної економіки, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, захисту конституційного ладу.
24.02.2022 державою-агресором було першою застосовано збройну силу проти України і розпочато вчинення агресії, зумовлену з окупацією території держави Україна.
У відповідь на вказані дії держави-агресора 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено у встановленому законодавством України порядку.
При цьому, ОСОБА_6 мав достатню інформацію про те, що після повномасштабного вторгнення РФ в Україну значна частина території Харківської області, у тому числі й місто Первомайський, знаходяться під постійним обстрілом з різного виду озброєнь з боку підрозділів збройних сил та інших військових формувань РФ.
У свою чергу ОСОБА_6 , перебуваючи на території м. Первомайський, не пізніше 26.02.2022, за невстановлених обставин, з власної ініціативи, у період з 26 лютого по 19 березня 2022 року, здійснив збір інформації про розташування на території вказаного населеного пункту військових підрозділів Збройних Сил України та інших військових формувань, із можливістю їх ідентифікації на місцевості.
Таким чином, ОСОБА_6 , не маючи патріотичних проукраїнських переконань, дотримуючись антиукраїнської політико-ідеологічної мотивації, своїм умисним волевиявленням підтвердив наявність у нього виникнення прямого умислу на вчинення протиправного злочинного діяння, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період шляхом вчинення активних дій, а саме збору даних про місця розташування підрозділів ЗСУ та інших військових формувань на території м. Первомайський та подальшого поширення наявної у нього інформації.
Надалі ОСОБА_6 , володіючи інформацію про перебування особового складу Сил оборони України та інших військових формувань на території м. Первомайський, за допомогою месенджера «Telegram», інстальованого на його особистий мобільний термінал, у якому авторизовано два акаунти: «ІНФОРМАЦІЯ_4», що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_1 , та « ОСОБА_8 », що прив`язаний до телефонного номеру мобільного оператора НОМЕР_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, 26 лютого, 27 лютого та 19 березня 2022 року, здійснив поширення у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 », користувачу « ОСОБА_9 та у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » інформації, шляхом надсилання текстових повідомлень, про наявні у нього відомості з прив`язкою до місцевості та місця розташування військовослужбовців та техніки Збройних Сил України, а саме:
- о 06 год 04 хв 26.02.2022 поширив у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_2 » повідомлення наступного змісту російською мовою: «Грады нацелены на город, Первомайск. Они в городе заехали до 10 бортов расположились пту 29 и первая школа»;
- о 14 год 18 хв 27.02.2022 надіслав повідомлення співрозмовнику « ОСОБА_9 » наступного змісту російською мовою: «Мужики ждем вас но чуть дальше Харькова. Город Первомайский Харьковской области Укры стягивают всех недобитков сюда, расселяют в городе. На Алексеевской крепости стоят танки и грады в поле у гаражей Смерчь! Эти твари сидят 1 школа пту 29 55 общага примерно 12 машин заехали»;
- о 23 год 08 хв 19.03.2022 поширив у чат-боті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » повідомлення наступного змісту російською мовою: «Я вам давал координаты укров в ппл 29». 
Таким чином, ОСОБА_6 у зазначений вище період часу вчинив кримінально карані дії, пов`язані з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, основними складовими взаємозв`язаними ознаками та мотивами якого є: 
- спеціальний антидержавницький мотив: вчинення діяння на шкоду інтересам України;
- мета: підрив обороноздатності України в умовах воєнного стану, заподіяння шкоди національній безпеці України;
-  вчинення злочину в особливий період, який згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», настав з моменту введення воєнного стану в Україні 24.02.2022;
- спрямованість всіх дій, пов`язаних з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом поширення інформації про їх розміщення в реальному часі, що заважало виконанню бойових завдань, і бажанням цього, характеризують усвідомленість того, що протиправне злочинне діяння вчинене проти основ національної безпеки України.
Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, як перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. 
28.07.2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 22022220000000379 від 29.03.2022 року, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_7 , укладена угода про визнання винуватості. 
Згідно вказаної угоди ОСОБА_6 визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК Україна, у повному обсязі, щиро покаявся, зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 7 місяців.
В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому та обмеження права на оскарження вироку. 
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного. 
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. 
Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. 
Згідно з ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. 
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи. 
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.
Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, вважаючи що є всі законні підстави для її затвердження.
Так, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином. При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 , зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження у встановленні обставин по виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абзацом 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. 
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений змозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідності не має, має характеристику з місця реєстрації без негативних посилань, має міці соціальні зв`язки. 
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно з ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою. 
Узгоджені вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, з огляду на наступне.
Відповідно до норм ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. 
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, характеризується за місцем мешкання без негативних посилань, має міцні соціальні зв`язки, наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд вважає зазначені обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дають підстави для застосування при призначенні покарання норми ст.69 КК України, а саме, призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.1 ст.114-1 КК України.
За таких обставин, угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , належить затвердити, ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України та призначити останньому узгоджену сторонами в угоді міру покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.69 КПК України.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України. 
На підставі ч.4 ст.ст.174 КПК України, арешт накладений на вилучений 31.03.2022 року мобільний телефон, підлягає скасуванню. 
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з залучення експертів у загальному розмірі 31801,36 грн., які підтверджені довідками експертних установ.
31 березня 2022 року ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України. Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 31 березня 2022 року, винесеної в порядку ст. 615 КПК України, підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29 квітня 2022 року включно, без визначення розміру застави. В наступному, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 неодноразово без порушень продовжувався під час досудового розслідування та судового провадження, останній раз ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 16.06.2026 року до 14.08.2026 року включно.
Клопотань про зміну запобіжного заходу не надходило, отже до набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без змін у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжуються ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. 
Цивільний позов не заявлений.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.07.2026 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_7 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, і призначити йому, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 7 (сім) місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши ОСОБА_6 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.03.2022 до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 1 дню позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Стягнути з засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, у загальному розмірі 31801,36 грн. (тридцять одна тисяча вісімсот одна грн. 36 коп.)
Скасувати арешт, накладений постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 31.03.2022 року на мобільний телефон марки «МЕІZU U10», модель «U680H» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Lifecell» НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 . 
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та примусово безоплатно вилучити у власність державимобільний телефон марки «МЕІZU U10», модель «U680H» із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «Lifecell» НОМЕР_2 , який зберігається у матеріалах кримінального провадження №22022220000000379 від 29.03.2022 року (судова справа №632/548/22).
Паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути законному володільцю ОСОБА_6 . 
Цивільний позов не заявлений.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом про відхилення апеляційної скарги.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Полтави шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. 
Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому, захиснику і прокурору. 

Головуючий суддя | ОСОБА_1

Судді            ОСОБА_2 

ОСОБА_3