ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/17766/26
Провадження № 33/820/603/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Яхієва О.А. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника Яхієва О.А. на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2026 року,

в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 30 червня 2026 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень (сімнадцять тисяч гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору.

За постановою суду, 08 червня 2026 року о 15 годині 26 хвилин в с. Скаржинці по вул. Європейській, 17, Хмельницького району Хмельницької області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Volskvagen ID.4» д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, підвищена жвавість мови) та від проходження медичного огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху.

Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову місцевого суду та закрити провадження на підставі ^п.1 ^ч.1 ^ст.247 КУпАП ^у зв`язку з відсутністю в ^діях ^ОСОБА_1 ^складу ^адміністративного ^правопорушення, передбаченого ч.1 ст.^130 КУпАП.
Свої вимоги аргументує ^тим, ^що рішення ^є незаконним та винесеним з ^порушенням вимог КУпАП, без належної оцінки доказів по справі.
Вказує на порушення порядку зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , що є підставою для визнання всіх наступних похідних доказів недопустимими.
Зазначає, що працівниками поліції був порушений встановлений законом порядок огляду, що відповідно до ч.5 ст.266 КУпАП свідчить про недійсність такої процедури.
Після проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, який підтвердив його відсутність, поліцейські без наведення нових об`єктивних обставин та без зазначення ознак сп`яніння наполягати виключно на проходженні медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння. 
Звертає увагу, що того ж дня ОСОБА_1 самостійно пройшов медичний огляд, за результатами якого відповідно до довідки №771 від 08.06.2026 року встановлено відсутність у нього наркотичного сп`яніння. 
Наголошує, що зазначені у документах працівниками поліції ознаки наркотичного сп`яніння не відповідають дійсності та спростовуються відеозаписом, на якому зафіксовано, що майже протягом усього періоду спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 перебував у сонцезахисних окулярах, що об`єктивно унеможливлювало встановити таку ознаку наркотичного сп`яніння, як почервоніння очей.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши захисника та особу, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.
Постанова судді, згідно ст.283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, установлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Однак, місцевим судом, в порушення вищезазначених вимог закону, не вжито належних заходів, спрямованих на встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, що призвело до прийняття помилкового рішення.
Поліція, відповідно до покладених на неї завдань, наділена повноваженнями регулювати дорожній рух та здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками.
При цьому, дії працівників поліції при виконанні своїх обов`язків не повинні бути свавільними.
Так, огляду на стан сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) підлягають лише ті водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані відповідного сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п.2 розділ 1 Інструкції, затвердженої за №1452/735 від 09.11.2015).
Таким чином, місцевий суд при розгляді даної категорії справ зобов`язаний був першочергово перевірити існування законних підстав інспектора поліції ініціювати проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння, чого зроблено не було.
Зокрема, поза увагою місцевого суду залишилося те, що водій ОСОБА_1 08 червня 2026 року двічі упродовж декількох хвилин піддавався ініціюванню відносно нього одним і тим же працівником поліції проходження огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, що вже саме по собі ставить під сумнів послідовність, обґрунтованість та законність дій працівника поліції.
Після проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, результати якого підтвердили відсутність алкоголю в організмі, працівник поліції одразу ініціював проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Такі дії поліцейського свідчать про формальний характер проведення огляду та ставлять під сумнів наявність передбачених законом підстав для його проведення.
При цьому суд першої інстанції не надав жодної оцінки достовірності та об`єктивності ознак сп`яніння, на які посилалися працівники поліції як на підставу для направлення водія на огляд.
Суд фактично обмежився формальним посиланням на наявність таких ознак у матеріалах справи, не перевіривши, чи підтверджуються вони доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема відеозаписом, поведінкою водія, результатами первинного огляду та іншими обставинами справи.
Сам по собі факт складання відповідного направлення водія на проведення огляду, в якому вписані ознаки наркотичного сп`яніння, не може бути достатньою правовою підставою для узаконення такого огляду.
Аналіз відеозапису з нагрудної камери поліцейського, проведений судом апеляційної інстанції, дає обґрунтовані підстави для сумніву щодо наявності в діях та поведінці ОСОБА_1 , за обставин, відображених на відеозаписі, таких ознак, вказаних у протоколі, як порушення мови, координації рухів, почервоніння очей, підвищена жвавість мови.
Так, як слідує з відеозапису, ОСОБА_1 чітко та адекватно відповідає на всі запитання поліцейського, а його поведінка повністю відповідає обстановці, за якої відбувається його спілкування з поліцейським.
Під час розмови ОСОБА_1 орієнтується у часі та обстановці, його мова є зв`язною, послідовною та без ознак порушення мислення чи сприйняття. Щодо порушення координації рухів, то така ознака взагалі відсутня на відеозаписі, оскільки ОСОБА_1 не виходив з транспортного засобу. 
Також об`єктивно не зафіксовано на відеозаписі і почервоніння очей у водія ОСОБА_1 , тому що він перебуває в сонцезахисних окулярах.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог закону щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи, оскільки не обґрунтував належним чином своїх висновків щодо наявності у поліцейських підстав вважати, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, як зазначено у постанові суду, а також, у зв`язку з цим, не надав оцінки щодо законності вимог поліцейських, за вказаних обставин, про проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння.
За змістом ст.62 Конституції України обвинувачення особі не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на її користь.
Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які б беззаперечно свідчили про вчинення ОСОБА_1 дій, вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а відтак провадження по справі відносно нього підлягає закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 245, 247, 266, 283, 284, п.2 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу задовольнити.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 червня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Хмельницького
апеляційного суду І.В. Вітюк