ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/439/26	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Генезіс Інжиніринг" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕНЕЗІС ІНЖИНІРИНГ» (надалі також - позивач) звернулося до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також - відповідач), відповідно до якої просить:
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.12.2025 № 18424/16-31-24-07-01/39160231 на суму грошового зобов`язання 357 627,66 грн;
визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.12.2025 № 18427/16-31-24-07-01/39160231 на суму грошового зобов`язання 31 485, 07 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив про безпідставність висновків документальної перевірки щодо порушення ТОВ "Генезіс Інжиніринг" вимог податкового законодавства, на підставі яких сформовані спірні податкові повідомлення-рішення. Позивачем зазначено, що при укладенні договору ФОП ОСОБА_1 надав витяг з реєстру платників єдиного податку від 07.07.2014 року, де податкова адреса та місце провадження господарської діяльності є м. Кременчук Полтавської області. Відповідно до умов договору ФОП ОСОБА_1 не повідомляв про зміну свого місцезнаходження. 
Наголошував про не вірне тлумачення відповідачем норми підпункту 38.9 пункту 38 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, якою визначено, що під час нарахування (виплати) фізичним особам-підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання яких є тимчасово окупована територія (незалежно від системи оподаткування), доходу від здійснення ними підприємницької діяльності суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, зобов`язані утримати податок на доходи у джерела виплати. При цьому на таких осіб не поширюється дія пункту 177.8 статті 177 та підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 цього Кодексу.
В свою чергу відповідач, посилаючись на вищезазначену норму ПК України, здійснює формальний підхід до її трактування та застосування, і підставою для її застосування вважають виключно зареєстровану податкову адресу фізичної особи-підприємця на тимчасово окупованій території України, не дивлячись на те, що така особа фактично проживає на підконтрольній Україні території та навіть самостійно здійснює сплату всіх обов`язкових податкових платежів до бюджету. В свою чергу покладення в таких випадках обов`язку на юридичних осіб виступати податкових агентом фізичної особи-підприємця призводить до подвійного оподаткування та додаткового адміністрування податків.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. Зазначав, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем правомірно та у межах наданих останньому повноважень, з огляду на те, що згідно Державного реєстру фізичних осіб – платників податків фізична особа – підприємець ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, Генічеська ДПІ (ВЕЗ Крим, Гагарінський район м. Севастополя). Інформація щодо зміни місця реєстрації(проживання) ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді у Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків відсутня. 
Таким чином, ТОВ «Генезіс Інжиніринг» при виплаті доходу ФОП ОСОБА_1 за ознакою « 157» - «дохід, виплачений самозайнятій особі» фізичній особі не утримано і не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. /а.с.31-35/.
У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги та зазначив, що відзив відповідача не містить жодних спростувань правової позиції позивача.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (надалі також – КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За відсутності невирішених клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
ТОВ "Генезіс Інжиніринг" (ідентифікаційний код 39160231) зареєстроване як юридична особа та зареєстрований основний вид його економічної діяльності є: 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах.
Між ТОВ "Генезіс Інжиніринг" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір про надання інжинірингових послуг № ГИ-03/14 від 07.07.2014.
Відповідно до пункту 1.1 Договору № ГИ-03/14 від 07.07.2014 замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг по виконанню інженерно-конструкторських робіт в рамках Проектів, які виконує замовник, на обладнанні Замовника, а саме розробка: 3Д моделей в програмному забезпеченні Autodesk Inventor; розробка креслеників в програмному забезпеченні Autodesk Inventor; розробка іншої технічної документації; проведення технічних консультацій в рамках проектів та передпроектних робіт з контрагентами; дослідно-конструкторські роботи в рамках Проектів та передпроектних робіт.
До вказаного договору із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 надано витяг з реєстру платників єдиного податку від 07.07.2014 № 1416033400291 відповідно до якого податкова адреса суб`єкта господарювання: АДРЕСА_1 ./зв.а.с.36/
Також відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 серії В03 № 238078 від 11.11.2009 місце проживання фізичної особи - підприємця: АДРЕСА_2 /а.с.37/.
В подальшому Між ТОВ "Генезіс Інжиніринг" (Замовник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) укладалися договір про надання інжинірингових послуг № ГІ-04/01-22 від 04.01.2022 та договір про надання інжинірингових послуг № ГІ-01/12-24 від 01.12.2024. Відповідно до пункту 1.1 зазначених договорів замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання послуг по виконанню інженерно-конструкторських робіт в рамках Проектів, які виконує замовник, на обладнанні Замовника, а саме розробка: 3Д моделей в програмному забезпеченні Autodesk Inventor; розробка креслеників в програмному забезпеченні Autodesk Inventor; розробка іншої технічної документації; проведення технічних консультацій в рамках проектів та передпроектних робіт з контрагентами; дослідно-конструкторські роботи в рамках Проектів та передпроектних робіт.
ГУ ДПС у Полтавській області на підставі підпункту 191.1.1, пункту 191.1 статті 191, підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктів 78.1.4., пункту 78.1 статті 78, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі – ПК України), на підставі наказу ГУ ДПС у Полтавській області від 10.10.2025 № 3391-П та направлень від 10.10.2025 № 6039 № 6038 проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ “Генезіс Інжиніринг” з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору по взаємовідносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 .
Результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ “Генезіс Інжиніринг” оформлено актом від 31.10.2025 № 15603/16-31-24-07-01/39160231, згідно висновку якого встановлено порушення, зокрема:
- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54 , п.п. 168.1.1 пп.168.1.2 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VI із змінами та доповненнями та пп. 26.10 п. 26 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, а саме: не утриманий (не перерахований до бюджету) податок на доходи фізичних осіб за надані послуги фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 місцем реєстрації якого є ТОТ, в результаті чого додатково визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі – 258156,00 грн.;
пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, п. 54.2 ст. 54 , п.п. 168.1.1 пп.168.1.2 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року за № 2755-VI із змінами та доповненнями та пп.1.2, пп.1.4, пп.1.5, пп. 1.6, п. 16№, пп. 26.10 п. 26 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, а саме: не утриманий (не перерахований до бюджету) військовий збір за надані послуги фізичною особою – підприємцем ОСОБА_1 місцем реєстрації якого є ТОТ, в результаті чого додатково визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі – 22850,00 грн.
На підставі акту перевірки від 31.10.2025 № 15603/16-31-24-07-01/ НОМЕР_2 , ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.12.2025 № 18424/16-31-24-07-01/ НОМЕР_2 , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб у загальному розмірі 357627,66 грн, від 02.12.2025 № 18427/16-31-24-07-01/ НОМЕР_2 , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків і зборів, пені з військового збору у загальному розмірі 31485,07 грн.
Вважаючи свої права порушеними такими податковими повідомленнями-рішеннями від 02.12.2025 №18424/16-31-24-07-01/39160231, № 18427/16-31-24-07-01/39160231, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).
Відповідно по пункту 23.1 статті 23 ПК України базою оподаткування визнаються конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.
База оподаткування - це фізичний, вартісний чи інший характерний вираз об`єкта оподаткування, до якого застосовується податкова ставка і який використовується для визначення розміру податкового зобов`язання.
Згідно з підпунктом 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.
Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Положеннями пункту 54.2 статті 54 ПК України визначено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку - фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.
Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: 
162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;
162.1.1-1. фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання;
162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;
162.1.3. податковий агент.
Стаття 163. Об`єкт оподаткування
Об`єктом оподаткування резидента згідно пункту 163.1 статті 163 ПК України є:
163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;
163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);
163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Положеннями підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що відповідно до положень підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.
Підпунктом 168.2.2 пункту 168.2 статті 168 ПК України встановлено, що особою, яка не є податковим агентом, вважається нерезидент або фізична особа, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності або не є особою, яка перебуває на обліку у контролюючих органах як особа, що провадить незалежну професійну діяльність.
Відповідно до пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані:
а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок;
б) подавати податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску до контролюючого органу за основним місцем обліку:
для податкових агентів, які є фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність, - у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу (з розбивкою по місяцях звітного кварталу);
для інших податкових агентів, крім фізичних осіб - підприємців та/або осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, - у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця.
Такий податковий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку - фізичній особі податковим агентом, платником єдиного внеску протягом звітного періоду.
У разі якщо відокремлений підрозділ юридичної особи не уповноважений нараховувати, утримувати і сплачувати (перераховувати) податок до бюджету, податковий розрахунок за такий підрозділ подає юридична особа до контролюючого органу за основним місцем обліку;
в) подавати на вимогу платника податку відомості про суму виплаченого на його користь доходу, суму застосованих соціальних податкових пільг та суму утриманого податку;
г) подавати контролюючому органу інші відомості про оподаткування доходів окремого платника податку в обсягах та згідно з процедурою, визначеною цим розділом та розділом II цього Кодексу;
ґ) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.
Пунктом 177.8 статті 177 ПК України передбачено, що під час нарахування (виплати) фізичній особі-підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності, суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документа, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності. Це правило не застосовується в разі нарахування (виплати) доходу за виконання певної роботи та/або надання послуги згідно з цивільно-правовим договором, коли буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими, а сторони договору можуть бути прирівняні до працівника чи роботодавця відповідно до підпунктів 14.1.195 та 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
При цьому, за приписами Податкового кодексу України фізична особа-підприємець є самостійним платником податку, який зобов`язаний самостійно нараховувати та сплачувати податки.
Відповідно до норм пункту 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС), для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Відповідно до пп. 38.9 п. 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, під час нарахування (виплати) фізичним особам - підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання яких є тимчасово окупована територія (незалежно від системи оподаткування), доходу від здійснення ними підприємницької діяльності суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, зобов`язані утримати податок на доходи у джерела виплати. При цьому на таких осіб не поширюється дія пункту 177.8 статті 177 та підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 цього Кодексу.
Доходи від здійснення підприємницької діяльності, оподатковані відповідно до цього підпункту, не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця та/або доходу фізичної особи - підприємця платника єдиного податку.
З наведеної норми вбачається, що законодавець визначив спеціальну умову для її застосування - місцезнаходження або місце проживання фізичної особи - підприємця (незалежно від системи оподаткування) є тимчасово окупована територія.
Згідно з п.63.5 статті 63 ПК України, всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пункту 65.1 статті 65 ПК України, взяття на облік фізичних осіб - підприємців (крім тих, що набули статусу електронного резидента (е-резидента) у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців (крім тих, що набули статусу електронного резидента (е-резидента) та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
За приписами пункту 65.2 - 65.3 статті 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання.
Згідно з пунктом 65.4 статті 65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі: наявності обмежень на провадження незалежної професійної діяльності, встановлених законодавством (пп. 65.4.1); коли документи подані за неналежним місцем обліку (пп. 65.4.2); коли документи не відповідають встановленим вимогам, подані не в повному обсязі або коли зазначені в різних документах відомості є взаємно невідповідними (пп. 65.4.3); коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа (пп. 65.4.4); неподання для реєстрації особою, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності (пп. 65.4.5).
Після усунення причин, що були підставою для відмови у взятті на облік самозайнятої особи, фізична особа може повторно подати документи для взяття на облік.
Згідно з пункту 65.5 статті 65 ПК України, взяття на облік самозайнятої особи здійснюється контролюючим органом у день отримання відповідних відомостей від державного реєстратора (для фізичних осіб - підприємців) або прийняття заяви (для осіб, які здійснюють незалежну професійну діяльність).
Дані про взяття на облік фізичної особи - підприємця передаються до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань у день взяття на облік у порядку, встановленому Міністерством юстиції України та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Взяття на облік фізичної особи - підприємця підтверджується відомостями, оприлюдненими на порталі електронних сервісів, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Внесення змін до облікових даних платників податків, крім фізичних осіб, які не зареєстровані підприємцями та не провадять незалежну професійну діяльність визначений ст. 66 Кодексу.
Так, за положенням п. 66.2-66.5 ст. 66 Кодексу, внесення змін до облікових даних платників податків здійснюється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У разі проведення державної реєстрації зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюється контролюючий орган, в якому на обліку перебуває платник податків, а також у разі зміни податкової адреси платника податків, контролюючими органами за попереднім та новим місцезнаходженням (місцем проживання) платника податків проводяться процедури відповідно зняття з обліку/взяття на облік такого платника податків.
Підставою для зняття з обліку платника податків в одному контролюючому органі і взяття на облік в іншому є надходження хоча б до одного з цих органів даних, що свідчать про належну державну реєстрацію таких змін органами державної реєстрації.
У такому разі платник податків, визначений у пункті 64.2 статті 64 цього Кодексу, зобов`язаний подати контролюючому органу за новим місцезнаходженням відповідну заяву у десятиденний строк від дня реєстрації зміни місцезнаходження (місця проживання) згідно з порядком обліку платників податків. У разі неподання такої заяви протягом 10 календарних днів платник податків або посадові особи платника податків несуть відповідальність відповідно до закону.
Платники податків - юридичні особи та їх відокремлені підрозділи зобов`язані подати контролюючому органу відомості стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського та/або податкового обліку юридичної особи, її відокремлених підрозділів, у 10-денний строк з дня взяття на облік чи виникнення змін у облікових даних платників податків, шляхом подання заяви у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Відповідальність за неподання такої інформації визначається цим Кодексом.
У разі виникнення змін у даних або внесення змін до документів, що подаються для взяття на облік згідно з цією главою, крім змін, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та змін, про які платник податків повідомив за основним місцем обліку, платник податків зобов`язаний подати контролюючому органу, в якому він обліковується, уточнені документи протягом 10 календарних днів з дня внесення змін до зазначених документів.
За частиною 4 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу підприємця, зокрема: 5) місцезнаходження (адреса місця проживання, за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем).
Згідно з частиною 2 ст. 13 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.
Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.
При цьому визначення терміну «місце проживання» Податковий кодекс України не містить.
Відповідно, з урахуванням положень пункту 5.3 статті 5 Податкового кодексу України для визначення змісту такого терміну застосовується положення Цивільного кодексу України.
За змістом частин першої, другої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Фізична особа може мати кілька місць проживання (частина шоста статті 29 Цивільного кодексу України).
З урахуванням викладеного, під місцем проживання розуміється конкретний об`єкт житлової нерухомості, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.
Визначення податкової адреси фізичної особи, надане у пункті 45.1 статті 45 Податкового кодексу України передбачає, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
З урахуванням викладеного, місце проживання фізичної особи та податкова адреса платника податків не є тотожними термінами (поняттями). При цьому застосування законодавцем у підпункті 38.9. пункту 38 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України терміну «місце проживання» зумовлює з`ясування його змісту у розумінні положень статті 29 Цивільного кодексу України.
Враховуючи вимоги пп. 38.9 п. 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, які зобов`язують платника податків утримати податок на доходи у джерела виплати під час нарахування (виплати) фізичним особам - підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання яких є тимчасово окупована територія (незалежно від системи оподаткування), доходу від здійснення ними підприємницької діяльності, то в такого платника податків виникає обов`язок перед здійсненням такої виплати з`ясовувати наявність або відсутність відповідних обставин з якими пов`язаний такий обов`язок, зокрема щодо обставин в підтвердження або спростування місцезнаходження або місця проживання такої особи на тимчасово окупованій території.
ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем, дата державної реєстрації 12.11.2009, місцезнаходження згідно ІС «Податковий блок», що зазначений в акті перевірки є: АДРЕСА_3 .
Позивач зазначає, що відповідно до витягу з реєстру платників єдиного податку від 07.07.2014 № 1416033400291 податковою адресою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , місце провадження господарської діяльності є АДРЕСА_4 .
Водночас суд не погоджується з такими твердженнями позивача з огляду на те, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_1 , як станом на 01.12.2021 року так і станом на 01.12.2024 року, місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_3 та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, Генічеська ДПІ (ВЕЗ Крим, м. Севастополь) з 12.11.2009 /а.с. 84-85/. 
Також суд враховує, що з відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру ФОП ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 . лише у період з 03.03.2021 по 06.04.2021 /а.с. 88/.
Відповідно до абз.1 частини 1, 2 статті Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" № 1706-VII від 20.10.2014 встановлено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" наведені гарантії прав і свобод громадян України, які виїхали за межі тимчасово окупованої території, зокрема зазначено: громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".
Статтею 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону (частина 1).
Згідно з статтею 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.
Так Верховний Суд у постанові від 19 березня 2024 року по справі №160/23621/21 дійшов висновку про те, що місцем фактичного проживання особи є адреса зазначена в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та яка відповідно до статті 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 вказаного закону.
Згідно з відповіді № 2977329 від 03.07.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери вбачається, що ОСОБА_2 не отримував довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
Враховуючи викладене, єдиним підтвердженим місцем проживання ФОП ОСОБА_1 є саме: АДРЕСА_3 , яка є тимчасово окупованою територією. Також, згідно матеріалів справи ФОП ОСОБА_1 перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, Генічеська ДПІ (ВЕЗ Крим, м. Севастополь) з 12.11.2009.
При цьому, до суду не надано доказів того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 фактично проживає на підконтрольній Україні території та самостійно здійснює сплату всіх обов`язкових податкових платежів до бюджету.
Щодо тверджень позивача, що при укладені першого договору з ФОП ОСОБА_1 ще в 2014 році ним було надано копію витягу з реєстру платників єдиного податку від 07.07.2014 року, де податкова адреса та місце провадження господарської діяльності є АДРЕСА_1 , а також копію свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця адресою є: АДРЕСА_6 , то суд визнає їх безпідставними з огляду на те, що спірним періодом за який відповідачем здійснено донарахування є період з грудня 2021 по грудень 2024 року, водночас позивачем укладалися в цей період із ФОП ОСОБА_1 нові договори (окрім самого першого ще в 2014), а саме договір про надання інжинірингових послуг № ГІ-04/01-22 від 04.01.2022 та договір про надання інжинірингових послуг № ГІ-01/12-24 від 01.12.2024, однак під час укладення вказаних договорів позивач не пересвідчувався щодо місцезнаходження або місця проживання його контрагента, зокрема щодо того чи не є вона тимчасово окупована територія.
Водночас, згідно інформацією зазначеною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців відносно ФОП ОСОБА_1 було проведено державну реєстрацію змін до віфджомостей про фізичну особу-підприємця, 20.12.2016 08:27:56, 25850010004016092, зміна місця проживання/місцезнаходження фізичної особи-підприємця і з того часу такою адресою вказано: АДРЕСА_3 та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі, Генічеська ДПІ (ВЕЗ Крим, м. Севастополь) з 12.11.2009. 
Отже, твердження позивача про те, що при укладенні першого договору ще в 2014 році його контрагентом було надано копію свідоцтва про реєстрацію в якому адресою місцезнаходження зазначено: АДРЕСА_6 , є безпідставним з огляду на те, що після доповнення ПК України нормою пп. 38.9 п. 38 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України, у позивача виник обов`язок утримати податок на доходи у джерела виплати під час нарахування (виплати) фізичним особам - підприємцям, місцезнаходженням або місцем проживання яких є тимчасово окупована територія, а відтак позивач, як особа, яка здійснювала нарахування та виплату доходу такому ФОП та укладаючи нові договори від 04.01.2022 та від 01.12.2024 міг та повинен був переконатися по-перше, в правильності зазначеної в таких договорах адреси його контрагентом (яка не відповідала дійсності станом на час їх укладення), а по-друге, переконатися, що такою адресою не є тимчасово окупована територія України.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та враховуючи, що місцем проживання ФОП ОСОБА_1 , є тимчасово окупована територія, позивач виступав податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб та військового збору та був зобов`язаний утримати податок на доходи та військовий збір за надані послуги фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги наведене вище, виходячи з меж та підстав заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що доводи позивача, викладені у позовній заяві, є необґрунтованими, а вимоги такими, в задоволенні яких слід відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
У Х В А Л И В:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Генезіс Інжиніринг" (вул. Лук`яненка Левка, буд. 7, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ідентифікаційний код 39160231) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код ВП:44057192) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України.

Суддя	 	І.Г. Ясиновський