Справа № 364/197/26
Провадження № 2/364/243/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року, Володарський районний суд Київської області у складі:

головуюча суддя     Моргун Г.Л.,
за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши в селищі Володарка, у спрощеному позовному порядку без виклику сторін цивільну справу за позовом 
ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» (ЄДРПОУ 39287145, адреса 04080, м. Київ, Подільський район, вул. Костянтинівська, будинок 75, приміщення 601А, ел. пошта o.lisovskyi@firstcredit.com.ua, тел. 380443931339), 
представниця позивача Пуха Наталія Станіславівна (РНОКПП НОМЕР_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: Рівненська область, сільрада Новоукраїнська, тел. НОМЕР_2 )
до 
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 , ел. пошта ІНФОРМАЦІЯ_2 , тел. НОМЕР_4 ) 
про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

УСТАНОВИВ:

23.02.2026 в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшла зазначена позовна заява.
Ознайомившись з матеріалами справи, суддя встановила, що така підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. 177 ЦПК України.
16.03.2026 на усунення недоліків позивач долучив до матеріалів справи платіжну інструкцію № 545 від 13.03.2026 про сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн.
11.05.2026 відповідно виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України судовий збір зараховано. 
Представник позивача, у позовній заяві, посилаючись на обставини виниклих правовідносин та ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141,ч.2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280 -284, ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 16, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 1054, 1055, 1056 1 ЦК України, просить суд : 
1. Прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження. 
2. Задовольнити заявлене клопотання про витребування доказів та ухвалити рішення, яким зобов`язати АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК", подати до суду: інформацію чи емітована платіжна карта - маска карти НОМЕР_5 на ім`я відповідачки ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки НОМЕР_5 за період з 25.06.2025 року по 26.06.2025 року щодо здійснення надходження коштів у сумі 12 000,00 грн (у разі проведення у вказаний період часу інших операцій, крім як на суму 12 000,00 грн - їх відображення у виписці не здійснювати для дотримання приписів законодавства щодо забезпечення охорони інформації, яка містить банківську таємницю). 
3. За результатами розгляду справи ухвалити рішення позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором- задовольнити. 
4. Розглянути цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 274 ЦПК України. 
3. Стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» заборгованість за кредитним договором № 1901791 від 25.06.2025 в сумі 21 504,00 грн, яка складається з: 12 000,00 грн тіло кредиту та 9 504,00 грн нараховані проценти. 
4. Стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» сплачені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. 
5. Стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» сплачені витрати, а саме за відправку документів відповідачу у розмірі 140,58 грн. 
6. В разі неявки в судове засідання відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Абекор» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення судом.
12.05.2026 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судовий розгляд справи на 16.06.2026. Одночасно суд зобов`язав позивача надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду даної справи оригінали документів (електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), які містяться у кредитній справі відповідача на ствердження позовних вимог. Відповідачу запропоновано надати відзив у визначені строки.
Окрім того суд задовольнив клопотання представниці позивача про витребування доказів та витребував від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, щодо зарахування кредитних коштів на належний відповідачці рахунок.
Судовий розгляд справи 16.06.2026 не відбувся та був відкладений на 16.07.2026 у зв`язку із не поверненням доказів про належне повідомлення відповідачки про відкриття провадження у справі та час і місце судового розгляду справи.
16.07.2026 позивач та його представниця про відкриття провадження, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом отримання відповідних процесуальних документів у електронному кабінеті в підсистемі ЕСІТС «Електронний суд» ( а.с. 79-84, 90-92).

Згідно положень визначених ч. 7 ст. 14 ЦПК України, що перегукується з пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС визначено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою. 

Відповідачка повідомлялася шляхом направлення на адресу її зареєстрованого місця проживання ухвали про відкриття провадження у справі та судового повідомлення про час та місце розгляду справи , окрім того шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному сайті «Судова влада України» ( а.с.89, 93).
Так, Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі №908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 04.03.2021 у справі № 910/6835/20).
Наведене свідчить, що відповідачка належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі та про час і місце розгляду.
У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідачка не скористалася своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін.

Від сторін не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.
Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. 
Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності заперечень відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Як встановлено судом,25.06.2025 позивач ТОВ «ФК «АБЕКОР» та відповідачка ОСОБА_1 за допомогою інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «ФК «АБЕКОР» уклали електронний кредитний договір №1901791 (з.б.а.с.20-28, 29). 

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 12 000,00 грн, строк кредиту 80 днів, термін повернення кредитних коштів 12.09.2025. 

Позивач виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 12 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту, на платіжну картку № НОМЕР_6 , через платіжну систему EasyPay (а.с.19).

Окрім того зарахування кредитних коштів у розмірі 12 000,00 грн у період часу 25.06.2025-26.06.2025, на належну відповідачці платіжну картку № НОМЕР_7 , стверджено інформацією наданою на запит суду, Акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» від 12.05.2026 №20.1.0.0.0/7-260520/89145-БТ (а.с. 85-87).

Відповідачка уклала 25.07.2025 додаткову угоду до кредитного договору № 1901791 від 25.06.2026 на часткову зміну п.1.3 договору та додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту: «11» жовтня 2025 року. 21.08.2025 відповідачка та позивач уклали додаткову угоду до кредитного договору № 1901791 від 25.06.2026 на часткову зміну п.1.3 договору та додатку 1 до договору, сторони погодили, що строк кредиту складає загальну кількість днів користування кредитором (крім періоду прострочення), з кінцевим терміном повернення кредиту: «09» листопада 2025 року ( а.с. 37-41).
Згідно з розрахунком ТОВ «ФК «АБЕКОР» заборгованість відповідачки за кредитним договором № 1901791 від 25.06.2026 за період з 25.06.2025 по 09.11.2025 (а.с. 45-47) складає 21504,00 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 12000,00 гривень; заборгованість за нарахованими процентами - 9 504,00 грн (а.с. 175-181).
З наданого суду розрахунку вбачається, що відповідачка частково проводила виплати за кредитними зобов`язаннями, зокрема:

-23.07.2026 у розмірі 3272,94 грн;
-21.08.2025 у розмірі 3445,20 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
У ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - ТОВ «ФК «АБЕКОР»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості нею вчинялися дії для погашення заборгованості, але не у повному обсязі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про виконання умов кредитних договорів відповідачкою не у повному обсязі внаслідок чого, у неї утворилася заборгованість із повернення тіла кредиту та відсотків. Суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 з врахуванням проведених нею виплат щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 1901791 від 25.06.2025 складає - 14785,86 грн та підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ « ФК « АБЕКОР». 

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).
За змістом ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивач просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги позивачем надано ( а.с. 12- 18):
- договір №22122025 від 22.12.2025 про надання правової допомоги;
- свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю;
- довіреності адвоката. 
При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, суд має брати до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг, а також чи відповідають вони ціні позову. 
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, суд вважає доцільним стягнути з відповідачки на користь позивача витрати за надання правової допомоги в сумі 3000 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та обсягу виконаної адвокатом роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Окрім наведеного, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно наданого платіжного доручення, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Оскільки суд задовольняє позов частково, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1830,66 грн (21504,00 грн (розмір задоволених позовних вимог) становить 68,76 відсотків від 21504,00 грн (розмір заявлених позовних вимог). 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 611, 625-631,1046,1049,1054 ЦК України, ст.ст.12,13,141, 258-259, 263, 264, 265, 272, 273, 274-279 ЦПК України, суд, 

ВИРІШИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР», ЄДРПОУ 39287145, адреса 04080, м. Київ, Подільський район, вул. Костянтинівська, будинок 75, приміщення 601А:

-заборгованість за кредитним договором № 1901791 від 25.06.2025 у розмірі - 14785,86 грн;
- витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн;
- судовий збір у сумі - 1830,66 грн.
Усього - 19616 (дев`ятнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 52 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст судового рішення складено 21.07.2026.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Г. Л. Моргун