ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/2537/25 пров. № А/857/39169/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року (суддя – Шумей М.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №300/2537/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У березні 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахування в якості місяця підвищення доходу січня 2008 року; 2) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 зі встановленням в якості місяця підвищення доходу січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум; 3) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.03.2022 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078; 4) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.03.2022 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум; 5) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу; 6) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу; 7) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення; 8) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; 9) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, та індексації грошового забезпечення; 10) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; 11) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2022 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення; 12) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2022 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; 13) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення; 14) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; 15) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення; 16) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; 17) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2014- 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення; 18) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2014 - 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; 19) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 29.03.2022, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення; 20) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2022 роки, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2021 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення; 21) зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2022 роки, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 – 2021 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та раніше виплачених сум.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти задоволення позовних вимог. Просив у задоволенні вимог позивача відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 з урахування в якості місяця підвищення доходу січня 2008 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 зі встановленням в якості місяця підвищення доходу січня 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 у повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.03.2022 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.03.2022 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, та індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2022 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2022 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014- 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014 - 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 29.03.2022, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2022 роки, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 - 2021 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2022 роки, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 – 2021 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб”, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та раніше виплачених сум.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що суд не здійснив повне і всебічне з`ясування обставин в адміністративній справі, не надав оцінки всім аргументам учасників справи, не встановив фактичні обставини, оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач службу в рядах поліції не проходив, а перебував на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, згідно ст. Закону України «Про Військову служба правопорядку в Збройних Силах України», військова служба правопорядку у Збройних Силах України - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України. Вказує апелянт на те, що 01.04.2022 року позивач не був звільнений з військової служби, натомість, виключений зі списків особового складу зонального відділу у зв`язку із направленням до нового місця служби - ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 . Тому вважає апелянт, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин вимог абз.3 п. 14 ст. 10-1 Закону України «Про правовий і соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки 01.04.2022 року звільнення позивача з військової служби не відбулося, натомість позивач вибув до нового місця служби. Також звертає увагу апелянт на те, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 04.04.2025 №101 підполковнику ОСОБА_1 була виплачена грошова компенсація за 154 невикористаних днів додаткової відпустки учасника бойових дій відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 154 дні – становить 10 років, тобто охоплює період 2015-2022 роки, який зазначено в позовній вимозі. Крім цього, апелянт звертає увагу на те, що конкретний розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань щорічно визначається рішенням Міністра оборони України, відповідно наданих повноважень пунктом 7 розділу XXIV Порядком №260. Тому вважає апелянт, що відповідачем правомірно було виплачено позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в 2020-2021 роках в розмірі одного окладу за його військовим званням. Також звертає увагу апелянт на те, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції керувався положеннями, які стосуються повноважень Кабінету Міністрів України щодо перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби. При цьому, позовна заява не місить позовних вимог щодо порядку, розміру, нарахування пенсії особі, яка звільнена з військової служби. Звертає увагу апелянт на те, що в рішенні суду відсутні обгрунтування щодо незастосування/застосування норм права, на які посилався відповідач у відзиві, а також мотивів їх незастосування. Вищенаведені апелянтом обставини, свідчать на його думку про те, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, неправильно встановив обставини справи, допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу, слід задовольнити в повному обсязі.
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі №300/2537/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 щодо перерахунку та виплати: індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 29.03.2022 із застосуванням щомісячної індексації - різниці в розмірі - 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум; грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018, 2019 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020-2021 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження військової служби, премії, індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; грошової допомоги для оздоровлення за 2014 - 2022 роки у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при їх обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2014, 2015, 2017, 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; грошової допомоги на оздоровлення за 2014 - 2018 роки з урахуванням в складі при їх обрахунку щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, та раніше виплачених сум; грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 29.03.2022, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення; грошової допомоги на оздоровлення за 2020 - 2022 роки, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 – 2021 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, та раніше виплачених сум.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважає її безпідставною та необгрунтованою. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року у справі №300/2537/25 – без змін.
Відповідач подав додаткові пояснення у справі, в яких заперечив проти доводів позивача наведених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив відповідач задоволити апеляційну скаргу з урахуванням обгрунтувань викладених відповідачем. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 27.05.2013 по 01.04.2022, що підтверджується витягами з наказів відповідача від 27.05.2013 №76, від 01.04.2022 №81.
10.02.2025 року позивач звернувся до відповідача зі заявою про нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення та здійсненні нарахування та виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги для оздоровлення (а.с. 17).
За результатами розгляду цієї заяви відповідач листом від 09.04.2025 №697/1/2684 повідомив позивача про відсутність підстав для її задоволення (а.с.18).
Позивач не погоджуючись з такою відмовою відповідача звернувся до суду першої інстанції з цим позовом. 

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного. 
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 4 та ч. 7 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Судом першої інстанції вірно враховано, що статтею 2 Закону України №1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №1282-ХІІ) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до статті 4 Закону №1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Питання щодо підтвердження права позивача на індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року вирішене судом в межах адміністративної справи №560/17106/21.
Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01 січня 2016 року).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року №491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Згідно з пунктом 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 1078, в редакції, яка діяла до 15 грудня 2015 року (до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року), у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.
Згідно із абзацом 3 пункту 10-1 Порядку №1078 (в редакції, чинній до 01 грудня 2015 року) обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснювалось з місяця прийняття працівника на роботу.
Тобто, судом першої інстанції вірно враховано, що базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення до 01 грудня 2015 року був місяць прийняття працівника на роботу та місяць збільшення заробітної плати; після 01 грудня 2015 року є місяць збільшення тарифної ставки (окладу).
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від обставин проходження ним служби (підвищення або переміщення по службі, присвоєння чергових звань з підвищенням окладів тощо). Отже, обставини кожної справи є різними та встановлюються стосовно окремого військовослужбовця.
Таким чином, з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року позивач має право на проведення індексації його грошових доходів, виходячи з базового місяця - січня 2008 року.
Щодо позовної вимоги про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.03.2018 по 29.03.2022 із застосуванням щомісячної індексації – різниці в розмірі – 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, то колегія суддів враховує наступне.
Буквальний спосіб тлумачення абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 22.06.2023 у справі №520/6243/22.
Так, судом першої інстанції вірно встановлено та взято до уваги те, що згідно облікової картки позивача за 2018 рік його грошове забезпечення у лютому 2018 року, складало 12144,00 грн, а у березні 2018 року – 12747,75 грн.
Дохід, тобто різниця грошового забезпечення між лютим та березнем 2018 збільшено на - 603,75 грн. (12747,75 - 12144,00).
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 % {1762,00 грн * 253,30% / 100 = 4463,15 грн).
Згідно абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн - сума різниці доходу 603,75 = 3859,40 грн.
Починаючи з березня 2018 року сума індексації грошового забезпечення, з урахуванням абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 має виплачуватися позивачу у щомісячному розмірі - 3859,40 грн.
З цього приводу, судом першої інстанції також вірно враховано правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 16.01.2025 у справі №160/19515/23 про те, що з огляду на абз.4 п.5 Порядку №1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з 01.03.2018 по 29.03.2022 року позивач має право на проведення індексації його грошового забезпечення із застосуванням щомісячної індексації – різниці в розмірі – 3859,40 грн., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078. 

Відносно позовних вимог щодо нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, то апеляційний суд вважає, що такі вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 83 КЗпП України та частини першої статті 24 Закону України “Про відпустки” (далі – Закон №504/96-ВР), у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Згідно із статтею 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, особам, реабілітованим відповідно до Закону України “Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років”, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
Приписами статті 5 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” установлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” передбачено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, а саме: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
У випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України “Про відпустки” та статтею 12 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
При цьому, у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі. 
Судом апеляційної інстанції встановлено та не заперечується доводами сторін по справі те, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 04.04.2025 №101 підполковнику ОСОБА_1 була виплачена грошова компенсація за 154 невикористаних днів додаткової відпустки учасника бойових дій відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Тобто позивачу уже нараховано та виплачено грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу визнає факт отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки. 
За таких обставин, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить висновку про безпідставність позовних вимог щодо нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки. 
Вказане підтверджує часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги відповідача у відповідній частині. 

Щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та грошової допомоги для оздоровлення, апеляційних суд зазначає наступне.
Так судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу виплачувалась грошова допомога на оздоровлення за 2014-2022 роки, та матеріальна допомога за 2014-2015 роки, 2017-2021 роки. Не виплачувалась матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань лише за 2016, та за 2022 рік.
Згідно картки особових рахунків за 2014 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення, щодо матеріальної допомоги в обрахунок цих допомог не включено, як щомісячну винагороду так і індексацію грошового забезпечення.
Згідно картки особових рахунків за 2015 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (МД озд. - 3415,00 грн.), щодо матеріальної допомоги (МД скр - 3558,75 грн.) в обрахунок цих допомог не включено, як щомісячну винагороду так і індексацію грошового забезпечення.
Згідно картки особових рахунків за 2016 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (МД озд. - 7267,50 грн.), в обрахунок цієї допомоги не включено, як щомісячну винагороду так І індексацію грошового забезпечення.
Згідно картки особових рахунків за 20 і 7 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (МД озд. - 7106,25 грн.), щодо матеріальної допомоги (МД скр - 6233,86 грн.) в обрахунок цих допомог не включено, як щомісячну винагороду так і індексацію грошового забезпечення.
Згідно картки особових рахунків за 2018 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (МД озд. - 12747,75 грн.), щодо матеріальної допомоги (МД скр - 3795,00 грн.) в обрахунок цих допомог не включено, як щомісячну винагороду так індексацію грошового забезпечення.
Згідно картки особових рахунків за 2019 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (19326,15 грн.), щодо матеріальної допомоги (6221,42 грн.) в обрахунок цих допомог не включено Індексацію грошового забезпечення.
Згідно картки особових рахунків за 2020 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (19502,87 грн.), щодо матеріальної допомоги (1410 грн.) в обрахунок цих допомог не включено індексацію грошового забезпечення.
Крім того, за 2020 рік матеріальна допомога нарахована та виплачена лише в розмірі окладу за військове звання, решту усі щомісячні складові грошового забезпечення відсутні - виключені.
Згідно картки особових рахунків за 2021 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (19502,87 грн.), щодо матеріальної допомоги (1410 грн.) в обрахунок цих допомог не включено Індексацію грошового забезпечення.
Також, за 2021 рік матеріальна допомога нарахована та виплачена лише в розмірі окладу за військове звання, решту усі щомісячні складові грошового забезпечення відсутні - виключені.
Згідно картки особових рахунків за 2022 рік щодо грошової допомоги на оздоровлення (19502,87 грн.), в обрахунок цієї допомоги не включено індексацію грошового забезпечення.
Пунктом 2 Інструкції №260 від 07.06.2018 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
Відповідно до пункту 1 розділу XXIII Інструкції №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 1 розділу XXIV Інструкції №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Тобто самовільне виключення відповідачем будь-яких основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не передбачено.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно ст.2 Закону №2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Також судом першої інстанції вірно враховано, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 наголосила, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.
Тобто усі основні щомісячні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення включаються до складу одноразових видів грошового забезпечення - оскільки є - місячним грошовим забезпеченням.
Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Враховуючи, що індексація має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог у відповідній частині.
Щодо позовної вимоги про зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивача щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення, та раніше виплачених сум, колегія суддів враховує наступне.
Статтею 1 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно п.2 Порядку№1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Враховуючи зміст вищенаведених правових положень, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, яка спрямована на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати одорожчання споживчих товарів і послуг.
При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення.
Субсидіарне застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини, дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 30.12.2020 у справі №359/8843/16-а.
Колегія суддів також наголошує на тому, що індексація має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку виплат військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 наголосила, що до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних або тих, що виплачуються раз на місяць.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач має право на отримання додаткової грошової винагороди за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 у щомісячному розмірі грошового забезпечення з урахуванням в складі при її обрахунку індексації грошового забезпечення.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошової допомоги для оздоровлення за 2014-2018 роки, та матеріальної допомоги за 2014-2018 роки з урахуванням щомісячної винагородив розмірі 60% місячного грошового забезпечення, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, частиною четвертою ст.9 Закону №2011-ХІІ, Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.
Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення підзаконним нормативно - правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили. 
Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №825/997/17.
Судом першої інстанції також вірно зазначено, що у розглядуваних правовідносинах застосуванню підлягають норми Закону №2011-ХІІ та постанови №889, а не Інструкцій №595 та 550. Нормами Закону№2011-Х1І також встановлено право військовослужбовців на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 29.03.2022, та інших видів грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови КМУ від 30.08.2017 №704, апеляційний суд враховує наступне.
Постановою КМУ № 704 затверджено серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).
Згідно з п.2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
У додатку 1 до Постанови №704 визначено тарифну сітку розрядів і посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови №704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового І начальницького складу.
У пункті 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: 1, Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови № 704.
Проте вже 21.02.2018 КМУ ухвалив постанову №103 (чинна з 24 лютого 2018 року), пунктом 6 якої вніс зміни до постанов КМУ. Зокрема, у постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: “ 4.Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.”.
Отож на момент набрання чинності Постановою №704 (1 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови №704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови №704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови №103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28.10.2020 № 1038 “Про внесення змін до постанов КМУ від 23.11.2006 № 1644 і від 30.08.2017 №704” виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: “ 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови КМУ від 30.08.2017 №704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови №704.
До ухвалення зазначеної постанови №1038 Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнав протиправним і скасував пункт 6 Постанови № 103.
Відтак з ухваленням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови № 704 в цьому контексті суттєвого значення вже не має, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.
Судом першої інстанції вірно зазначено та враховано те, що Верховний Суд у постанові від 12.09.2022 у справі № 500/1813/21, висловив позицію щодо застосування приписів пункту 4 Постанови № 704, але в контексті спору щодо перерахунку пенсії у зв`язку зі збільшенням розмірів складових грошового забезпечення військовослужбовців. Водночас збільшення розмірів посадових окладів пов`язувалося із зростанням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року згідно із Законом України “Про Державний бюджет України”.
Згідно правового висновку Верховного Суду, з 01 січня 2020 року розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704, є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року, побудований головним чином - як випливає з їх змісту - на принципі подолання правової колізії, за яким перевагу у застосуванні має нормативний акт вищої юридичної сили.
Статтею 6 Закону № 2017-ІІІ визначено, що базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти.
Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.
При цьому, згідно із ч.2 ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).
Законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.
Так, під умовами слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.
Під порядком розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.
Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.
Відтак, зазначення у пункті 4 постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням прожиткового мінімуму для працездатних осіб як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХП.
Разом з цим, Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі встановлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2018- 1762,00 грн. Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - 2102 грн.. Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - 2270 грн.. Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - 2481 грн.. Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - 2684 грн. Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімуму для працездатних осіб: з 1 січня - 3028 грн.
Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 у справі №340/608/23 наголосив, норма ст.7 Закону України “Про державний бюджет України” в частині встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів з 1 січня в розмірі - 2102 гривні, не поширюється на осіб, пенсія яким призначена відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Отже, різниця між розміром прожиткового мінімуму на 2018 рік та 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роки впливає на визначення розміру посадового окладу та з 29.01.2020, з дня набрання чинності постановою апеляційного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18. 
12.05.2023 року КМУ прийнято постанову №481 “Про скасування пп.1 п.3 змін, що вносяться до постанов КМУ, затверджених постановою КМУ від 21.02.2018 №103, та внесення зміни до п.4 постанови КМУ від 30.08.2017 № 704”. Однак, ця постанова набрала чинності 20.05.2023. Інших строків набрання чинності даної постанови у ній не обумовлено.
Отже розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, починаючи з 20.05.2023 року.
Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено матеріалами адміністративної справи те, що позивач просив грошове забезпечення перерахувати з 01.01.2020 по 29.03.2022, тобто до набрання чинності відповідних змін.
Колегія суддів звертає увагу на те, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи. Такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.03.2019 у справі №913/204/18 та від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19.
Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції у наведеній частині не спростовують і підстав для його скасування в цій частині не вбачається. 

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови здійснити нарахування та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу та зобов`язання відповідача здійснити відповідні дії, – підлягає скасуванню як таке, що ухвалене судом з неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильним у цій частині застосування норм матеріального права, із прийняттям у цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні відповідних позовних вимог.
У решта частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін як законне і обгрунтоване.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України,

постановив:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – задоволити частково. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року в адміністративній справі №300/2537/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії – скасувати частково, а саме, в частині задоволення позовних вимог про «Визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2022 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу», - і в цій частині прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні таких позовних вимог. 
У решта частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2025 року в адміністративній справі №300/2537/25 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська