Справа № 545/1081/26 
Провадження № 2/545/1462/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" липня 2026 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Стрюк Л.І.
з участю секретаря Гаврися В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відпоавідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
Представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №1563-0743 від 12.06.2025 в розмірі 26014,80 грн.
В обґрунтування зазначив, що 12.06.2025 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1563-0743 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 15.01.2026 утворилась заборгованість за договором в розмірі 26014,80 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 7000 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 14464,80 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 3 500 грн, заборгованість по комісії – 1050 грн.
Відповідач у відзиві на позовну заяву просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення надмірних процентів та штрафних санкцій, також заперечувала проти стягнення заборгованості за комісією, посилаючись на нікчемність пунктів договору про нарахування комісії за обслуговування кредиту. Щодо штрафних санкцій стверджувала, що беручи до уваги введення воєнного стану по всій території України, стягнення штрафних санкцій в тому числі і пені за фінансовими зобов`язаннями не допускається. Нараховані проценти є надмірними та такими, що підлягають зменшенню, оскільки є явно завищеними та такими, що не відповідають принципам справедливості та добросовісності. З огляду на викладене, просить суд застосувати принцип співмірності та зменшити розмір процентів.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просила розгляд справи проводити без її участі.
З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. 
Судом встановлено, що 12.06.2025 укладено договір про відкриття кредитної лінії продукту «MiniKasa» №1563-0743 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та  ОСОБА_1 (а.с.12-19).
Відповідач ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) укласти договір про відкриття кредитної лінії продукту «MiniKasa» №1563-0743 шляхом направлення одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А0183 (а.с. 21).
Відповідно до п. 4.10. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: 1.00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою. 0.74 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Згідно п. 4.15 Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 3307,57 %; за п. 4.16 орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору складає 30444,61 грн. та включає у себе суму Кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом; згідно п. 4.20 денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 0,918 процентів; за п. 4.13 загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають 23444,61 грн. та включать у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1563-0743 від 12.06.2025: видача коштів за кредитним договором №1563-0743 від 12.06.2025 (а.с.90).
Відповідачем не заперечується укладення кредитного договору та отримання коштів.
Отже, між відповідачем та позивачем у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» укладено електронний договір, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1563-0743 від 12.06.2025, станом на 15.01.2026за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 26014,80 грн., з яких основний борг 7000 грн., відсотки – 14464,80 грн., ст. 625 ЦК України – 3500 грн, комісія 1050 грн.
Згідно п. 4.14 Договору №1563-0743 від 12.06.2025, строк кредитування 365 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 11.06.2026. Строк дії Договору є рівним строку кредитування.
З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець звернувся до суду 16.03.2020, тобто до закінчення спливу строку нарахування відсотків.
Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту.
Разом з тим, як вбачається з пункту4.10. нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною процентною ставкою: 1.00 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору. В цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою. 0.74 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Пунктом 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон№ 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 Закону України «Проспоживчекредитування» доповнено частиною п`ятою.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Проспоживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 3498-IX від 22.11.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», діяпункту 5розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 31.01.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом№ 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову.
Згідно п.17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Таким чином, посилання відповідача на несправедливі умови кредитування та на завищені відсотки які стягуються не знайшли свого підтвердження, адже нараховані в межах дії кредитного договору, за процентною ставкою з якою погодився позичальник та за дотриманням положень Закону України «Про споживче кредитування». Відтак твердження про надмірно завищені відсотки та перевищення в декілька раз суми кредиту є надуманими та такими, що не відповідають дійсності.
Також, щодо несправедливого нарахування відсотків, суд зауважує, що позичальник укладаючи кредитний договір за яким отримувала кредитні кошти, погодилася із запропонованими відсотками, а відтак на момент укладення не вважала їх не справедливими, тому суд не бере вказані доводи до уваги.

Що стосується нарахування та стягнення заборгованості за комісією, то з пункту 4.11. кредитного договору вбачається, що 4.11. комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту. 
Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» - 10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті11, частини п`ятої статі 12 Закону.
Щодо наслідків включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності на момент виникнення спірних правовідносин та в цій частині відміняє дію попереднього нормативно-правового акта, тобто застосуванню підлягає Закон України «Про споживче кредитування»
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене, супутня послуга фінансової установи, визначена як обслуговування простроченої заборгованості по сплаті комісії за видачу кредитної заборгованості (або кредиту), має надаватися клієнту банку безоплатно.

Таким чином, посилання відповідача на нікчемність стягнення комісії за обслуговування кредитного договору, спростовується матеріалами справи, а саме кредитним договором, оскільки позичальник погодився з комісією у розмірі 15% саме за видачу кредитних коштів, яка нараховується одноразово, а не за обслуговування кредитного договору, що нараховується щомісячно і не підлягає стягненню, оскільки визнається судом нікчемною.

Разом з тим, суд вважає обґрунтованими заперечення відповідача з приводу неправомірності нарахування заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК у розмірі 3500 грн.

Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідно до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 зазначив, що з аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Законом №14366 затверджено Указ Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 02 серпня 2026 року на 90 діб, тобто до 05 години 30 хвилин 31.10.2026.
Згідно розрахунку заборгованості за договором №1492-6098 від 03.01.2025 на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України за кредитним договором становить 5500 грн. (а.с.59-62).
Водночас стягнення процентів річних на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України суперечить вимогам вищенаведеного законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1563-0743 від 12.06.2025 в загальному розмірі 22514,80 грн., з яких: 7000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 14464,80 грн. – заборгованість по процентах, заборгованість по комісії -1050 грн.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 26014,80 грн.; позов задоволений на суму 22514,80 грн., тобто на 86,55 %.
Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 2304,31 грн. – судовий збір.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 273, 354 ЦПК України,
ухвалив:
позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»(код ЄДРПОУ 38548598, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407) заборгованість за кредитним договором №1563-0743 від 12.06.2025 у розмірі 22514,80 грн., судовий збір в розмірі 2304,31 грн.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: | | Л.  І.  Стрюк