Провадження № 2-а/679/32/2026
Справа № 679/1447/26

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

18 вересня 2026 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Гавриленко О.М.,
секретар судового засідання Рябуха О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нетішин в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – поліцейський Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
за участю представників учасників справи:
представника позивача – адвоката Бойка В.Ф.,
представника відповідача – Данелюк І.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якого діє представник адвокат Бойко В.Ф., звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – поліцейський Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 2079111 від 04 серпня 2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн і закриття провадження у справі.
Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 04 серпня 2026 року будучи особою з інвалідністю першої групи внаслідок війни, спускаючись з пандусу біля магазину на колісному кріслі через необережність здійснив незначне зіткнення елементом такого крісла з номерним знаком легкового автомобіля. Після такого зіткнення номерний знак вискочив з гнізда кріплення і впав біля автомобіля. ОСОБА_1 спробував підняти номерний знак, однак власник автомобіля випередив його, підняв цей знак і коли позивач підвів голову, то власник автомобіля у прояві агресії щодо нього наніс йому удар рукою по обличчю, спричинивши йому фізичний біль та тілесні ушкодження. Після даної події власник автомобіля, щоб приховати свій вчинок, залишив місце події. На такі дії власника автомобіля ОСОБА_1 здійснив виклик екстренної служби «102» з метою фіксації нападу на нього та притягнення водія автомобіля до відповідальності, залишившись чекати поліцейських на місці події. Прибувши на місце події поліцейський ОСОБА_2 , зазначає позивач у позові, замість того щоб здійснювати розшук особи, яка вчинила щодо нього неправомірні дії, опитувати свідків події, оформляти заяву про вчинення кримінального правопорушення, вилучати відеозаписи з відеокамер магазину, безпідставно звинуватив його у завідомо неправдивому виклику поліції та виніс оскаржувану постанову, якою наклав на позивача стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. Позивач у позові зазначає, що оскаржену постанову поліцейський ОСОБА_2 йому не вручив та поштою йому на його адресу не направив. В подальшому 24 серпня 2026 року відділення поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області звернулось до Нетішинського відділення ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження в якій просило стягнути з позивача штраф у подвійному розмірі. 
Позивач у позові вказує, що 28 серпня 2026 року йому стало відомо, що його рахунки арештовані, а при зверненні 31 серпня 2026 року в Нетішинський відділ ДВС йому повідомили про наявність оскарженої постанови, яку надали йому для ознайомлення.
ОСОБА_3 переконаний, що в його діях відсутній був умисел на введення поліції в оману, виклик останніх був реальним, обґрунтованим та зумовлений вчиненням протиправних дій щодо нього. Позивач вважає, що сам факт втечі власника автомобіля до приїзду працівників поліції жодним чином не робить такий їх виклик «завідомо неправдивим».
Крім того, позивач, на обґрунтування своїх позовних вимог, у позові посилається і на те, що розгляд справи щодо нього проводився без з`ясування його особи та роз`яснення його прав, за наявності відмови працівників поліції у залученні під час розгляду справи його захисника. При прийнятті оскарженої постанови працівниками поліції не було враховано його сімейний стан та матеріальне становище.
Позивач, посилаючись на вищевикладене, вважає постанову незаконною, необґрунтованою та просить її визнати протиправною та скасувати, а провадження у справі закрити.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 вересня 2026 року визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлення його, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, витребувано докази.
Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 14 вересня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи в режимі відеоконференції.
Будь-яких інших процесуальних дій суд не вчиняв.
14 вересня 2026 року представником ГУ НП в Хмельницькій області надіслано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. При цьому, зазначає, що 04 серпня 2026 року приблизно о 21 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , перебуваючи поблизу магазину «Наш край», у м. Нетішин по проспекту Незалежності, 14 здійснив телефонний дзвінок на спеціальну лінію «102», повідомивши про нібито вчинення щодо нього протиправних дій. На вказане повідомлення було направлено наряд поліції для перевірки викладеної заявником інформації. Під час опрацювання повідомлення ОСОБА_1 не міг чітко і послідовно пояснити обставини події та підстави звернення, а саме: вказати автомобіль, державний номерний знак якого він нібито пошкодив, марку, модель, колір або інші індивідуальні ознаки цього автомобіля; як виглядав чоловік, який, за твердженням позивача, його нібито вдарив; які саме особливі прикмети мала ця особа; у якому напрямку зазначений чоловік залишив місце події; інші конкретні обставини, які б дозволили працівникам поліції оперативно встановити особу та перевірити повідомлення. Під час спілкування з оператором спеціальної лінії «102» та працівниками поліції позивач перебував у стані алкогольного сп`яніння, що проявлялося у його поведінці, характері спілкування, нечіткості та непослідовності наданої ним інформації. Про факт вживання алкогольних напоїв перед подією ОСОБА_1 неодноразово сам вказав у телефонних розмовах із оператором.
Крім того, представник відповідача у відзиві зазначає, що на аудіозаписах зафіксовано, як під час телефонної розмови з оператором спеціальної лінії «102» позивач висловлювався нецензурною лайкою, демонстрував явну неповагу до працівників поліції, спілкувався агресивно та зухвало, ігнорував правила етики спілкування, вдавався до особистих образ та дискредитації професіоналізму оператора та інших працівників поліції, вживаючи фрази принизливого характеру. На запитання оператора «в яку сторону поїхав автомобіль, який саме це був автомобіль, позашляховик?» ОСОБА_1 відповідав: «Для чого мені це запам`ятовувати?». Таким чином, вважає представник відповідача, повідомлення позивача від самого початку мало суперечливий, непослідовний та неконкретний характер, оскільки позивач не зміг повідомити оператору та працівникам поліції, які прибули на місце події конкретні відомості, які дозволили б ідентифікувати подію та особу, щодо якої він заявляв про вчинення протиправних дій і підтвердити достовірність події. 
Разом з тим, представник відповідача у відзиві зауважує, що незважаючи на перебування значної кількості людей на місці події, жодна особа не підтвердила працівникам поліції слова ОСОБА_1 про вище вказаний напад на нього. При цьому твердження позивача про те, що до прибуття поліції чоловік, який нібито його вдарив, уже залишив місце події, саме по собі не може підтверджувати факт такого нападу.
Представник відповідача вважає, що кожен громадянин України має право, закріплене статтею 40 Конституції України та Законом України «Про звернення громадян» звернутись до органів Національної поліції України за захистом своїх прав, проте таке право не є абсолютним і не може тотожно означати право на безпідставне повідомлення недостовірної інформації. Особа, яка реалізовує своє право на звернення, вважає представник відповідача, зобов`язана діяти добросовісно, а тому не має права повідомляти відомості, достовірність яких вона не підтверджує та щодо яких сама особа не може надати жодних конкретних і фактичних даних.
Не погодилась представник відповідача у відзиві на позовну заяву з твердженнями позивача про не вручення останньому копії оскарженої постанови та не надання йому можливості скористатись правовою допомогою, оскільки таке спростовується відеозаписами, наданими до відзиву на позовну заяву.
Також представник відповідача у відзиві зазначила, що відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такими доказами у даній справі є, зокрема, матеріали реагування на повідомлення, аудіозаписи дзвінків на спеціальну лінію «102», а також відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників поліції. Саме з метою перевірки інформації, яка надходить на спеціальну лінію «102», працівники поліції встановлюють фактичні обставини події, опитують осіб, перевіряють повідомлену інформацію та оцінюють наявні докази. У цьому випадку працівники поліції здійснили перевірку повідомлення позивача та встановили обставини, які не підтвердили викладену ним версію події. Той факт, що позивач суб`єктивно вважає перевірку недостатньою, на думку представника відповідача, сам по собі не свідчить про незаконність постанови про адміністративне правопорушення. Зауважила представник відповідача у відзиві на тому, що ОСОБА_1 завідомо знав і усвідомлював, що телефонуючи до поліції, він повідомляє інформацію, яка не відповідає дійсності, оскільки не міг чітко і послідовно пояснити обставини події та підстави звернення. Звернула представник відповідача увагу і на те, що позивач неодноразово звертався на спеціальну лінію «102» за фактами які не знаходили свого підтвердження, тому є підстави вважати, що позивач, зловживав своїми правами громадянина України та безпідставно просив реагування працівників поліції на подію, яка насправді не відбулась.
Таким чином, представник відповідача вважає, що оскаржена постанова винесена суб`єктом владних повноважень поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капралом поліції Муравським О.А. з дотриманням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення та Закону України «Про Національну поліцію».
16 вересня 2026 року Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції України в Хмельницькій області на виконання ухвали Нетішинського міського суду Хмельницької області від 08 вересня 2026 року надали матеріали справи про адміністративне правопорушення, на підставі яких було винесено оскаржену постанову ЕГА № 2079111 від 04 серпня 2026 року, а саме рапорт від 10 вересня 2026 року.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримав повністю з підстав зазначених у ньому, просив такий задовольнити. Додатково зазначив, що він викликав працівників поліції, оскільки його права були порушені і він хотів їх відновити, наміру повідомити для поліції недостовірні дані у нього не було. Крім того, ОСОБА_1 зауважив, що він здійснював виклик поліції о 21 год 40 хв, поліцейський патруль приїхав на місце події о 21 год 55 хв, а оскаржена постанова щодо нього складено о 21 год 54 хв, тобто працівники поліції приїхавши на його виклик заздалегідь склали щодо нього оскаржену постанову без дотримання його прав при розгляді справи щодо нього та без повного та всебічного з`ясування обставин справи. Звернув увагу позивач і на те, що поліцейський роз`яснював йому при розгляді справи його права о 21 год 01 хв, коли вже було складено оскаржену постанову.
Представник позивача - адвокат Бойко В.Ф. в судовому засіданні позов ОСОБА_3 підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у ньому, просив такий задовольнити з підстав зазначених у позові. Додатково вказав, що ОСОБА_1 після звернення з усною заявою про вчинення щодо нього злочину вважав, що працівниками поліції вживаються усі дії щодо відшукування винної особи, однак пізніше з`ясувалось, що заява ОСОБА_1 не була належним чином зареєстрована і жодні слідчі дії не проводились. Поряд з цим, представник позивача вказав, що не звертався до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого на невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Представник відповідача - ГУ НП в Хмельницькій області в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – поліцейський Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції України в Хмельницькій області Муравський О.А. в судовому засіданні вказав, що позов ОСОБА_1 є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Для з`ясування обставин, про які повідомив ОСОБА_1 на лінію «102» поліцією вживались заходи, проте результатів не дали, тому працівники поліції дійшли висновку, що ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. При цьому ОСОБА_2 вказав, що працівники поліції не мали змоги взяти відеозапис з відеокамер магазину «Наш край», оскільки, не в межах кримінального провадження, його б їм не надали. Інформацію з камер міської системи відеоспостереження та безпеки «Безпечене місто» вони не брали, свідків не опитували, оскільки таких не було.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явися. 16 вересня 2026 року подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за наявними в ній матеріалами без його участі.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.
Судом встановлено, що 04 серпня 2026 року поліцейським відділення № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області капітаном поліції Муравським О.А. стосовно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕГА № 2079111.
Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 04 серпня 2026 року на проспекті Незалежності в м.Нетішин маючи ознаки алкогольного сп`яніння здійснив завідомо неправдивий виклик працівників поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що його побили хоча даного факту насправді не було, вчинивши таким чином адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.
24 серпня 2026 року відділення поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області звернулось до Нетішинського відділення ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання постанови серії ЕГА № 207111 від 04 серпня 2026 року, в якій просило стягнути з ОСОБА_1 штраф у подвійному розмірі в сумі 1700,00 грн. 
З пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи в наслідок війни. Також з посвідчення № НОМЕР_2 убачається, що він є батьком військовослужбовця, який загинув під час проходження військової служби.
Звертаючись до суду із позовною заявою, позивачем зазначено, що з винесеною постановою він не погоджується, вважає її незаконною, з огляду на те, що підставою для виклику працівників поліції була неправомірна поведінка з боку власника автомобіля, яка полягала в тому, що останній наніс йому удар кулаком в обличчя.
Предметом оскарження в даній справі є постанова про вчинення адміністративного правопорушення, що передбачене ст.183 КУпАП, а саме - завідомо неправдивий виклик поліції. Перевіряючи обґрунтованість посилання відповідача на встановлення факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, слід зазначити, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.
Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.
Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (стаття 10 КУпАП).
Суд зауважує, що неправдивий виклик спеціальних служб у кожному випадку особа здійснює з різних мотивів.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Як зазначено у ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Порядок розгляду адміністративної справи, притягнення особи до адміністративної відповідальності, винесення постанови здійснюється інспектором поліції у відповідності до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови, при прийнятті рішення про накладення адміністративного стягнення поліцейським ОСОБА_2 було здійснено виїзд на місце події, було встановлено в діях позивача наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Проте, на переконання суду, поліцейськими не було здійснено повного, всебічного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи щодо ОСОБА_1 , оскільки не було ним досліджено жодного доказу при розгляді такої справи.
Так, суд зауважує, що в оскаржуваній постанові будь-які докази, зокрема відеозаписи та/ або інші, не зазначені. Тож, постанова не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення. До протоколу не долучено письмових пояснень свідків, та безпосередньо в протоколі про адміністративне правопорушення прізвища таких свідків не зазначено, хоча у відзиві на позовну заяву зазначено, що на місці події опитувались свідки.
Оцінюючи надані представником відповідача відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, то такі вказують лише на те, що останні повідомляють позивача, що він вчинив правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП і жодним чином не свідчать про те, що ними вживалися заходи з приводу з`ясування обставин, які повідомив ОСОБА_1 при виклику поліції на місце події. 
Надані стороною відповідача аудіозаписи дзвінків на спеціальну лінію «102», на думку суду, підтверджують факт звернення ОСОБА_1 до поліції та виклик їх на місце події у зв`язку з тим, що відносно нього були вчиненні неправомірні дії невідомою особою і ніяким чином не вказують, що таке звернення до поліції було завідомо неправдивим викликом працівників поліції.
Те, що ОСОБА_1 , як зазначає представник відповідача, не міг вказати інформацію про автомобіль, державний номерний знак. якого він нібито пошкодив, його марку, модель та колір або інші індивідуальні ознаки цього автомобіля, а також як виглядав чоловік, який його вдарив і у якому напрямку зазначений чоловік залишив місце події, не свідчить про те, що він умисно не повідомив працівникам поліції таку інформацію, а може свідчити про те, що він нею не володів.
Таким чином, представником відповідача у ході розгляду даної справи не було надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, за викладених у оскаржуваній постанові про притягання до відповідальності обставин, зокрема не доведено наявність умислу у діях ОСОБА_1 на завідомо неправдивий виклик поліції.
Суд вважає, що доводи відповідача про те, що виклик мав ознаки завідомо неправдивого повідомлення про вчинення правопорушення або події, є лише припущенням та не ґрунтується на досліджених матеріалах справи.
Суду не було надано належних та допустимих доказів того, що позивачем 04 серпня 2026 року було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.
Також суд звертає увагу, що до повноважень національної поліції відносяться саме здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події у спосіб передбачений законом.
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII встановлено основні повноваження поліції.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Отже, згідно Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно - правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, щодо позивача в порядку КУпАП.
Проте, як зазначалось вище, матеріали справи не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Щодо визнання постанови протиправною, то слід зауважити, що вимоги ч.3 ст. 286 КАС України передбачають, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому не підлягає задоволенню позовна вимоги про визнання постанови протиправною.
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що слід скасувати постанову серії ЕГА № 2079111 від 04 серпня 2026 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та в силу положень п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, слід закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.5, 10, 77, 205, 242-246, 268, 286 КАС України

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – поліцейський Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції України в Хмельницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача – Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову серії ЕГА № 2079111 від 04 серпня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.
У решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників:
позивач: ОСОБА_1 ,проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, ЄДРПОУ 40108824, адреса місцезнаходження: м.Хмельницький, вул.Зарічанська,7;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: поліцейський Відділення поліції № 2 Шепетівського районного управління поліції Національної поліції України в Хмельницькій області, адреса місцезнаходження: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд. 4;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Нетішинський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, адреса місцезнаходження: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, просп. Незалежності, 31.

Повне судове рішення складено 18.09.2026.

Суддя О.М.Гавриленко