Справа № 740/4766/25
Провадження № 2/740/150/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Дударця Д.В.,
за участю секретаря Каленіченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжина в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача
У серпні 2025 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє адвокат Гринь Л.В., через систему «Електронний суд» звернулися до суду з позовом до Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько та чоловік позивачів ОСОБА_4 та після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 .
Як зазначено в позові, спадковий будинок належав спадкодавцю на підставі договору дарування житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Кузьменком О.В. від 10 липня 2000 року.
Спадщину після померлого ОСОБА_4 прийняли позивачі шляхом подачі нотаріусу відповідних заяв, на підставі яких заведено спадкову справу № 162/2011. 
Для оформлення своїх спадкових прав вони звернулися до державної нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір дарування житлового будинку від 10 липня 2000 року, за яким батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подарували сину - ОСОБА_4 зазначений будинок, наразі не зареєстрований, тобто відсутні належні правовстановлюючі документи на спадкове майно. 
Крім того відповідно до довідки КП «Ніжинське МБТІ» станом на 31.12.2012 зазначений будинок зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в цілому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22 квітня 1988 року відділом комунального господарства Ніжинського міськвиконкому, на підставі рішення за № 96 від 19.04.1988.
Позивачі зауважили, що батьки спадкодавця померли, а право власності на нерухоме майно набуте до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тобто до 01.01.2013, яке не залежало від проведення держаної реєстрації.
Враховуючи наведене, позивачі просили визнати за ними право власності по 1/2 частці за кожним на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 26.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Підготовче засідання, призначене на 12.11.2025, було знято з розгляду через зайнятість судді в кримінальному провадженні.
На підставі ухвали суду від 29.01.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 28.04.2026 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися. Від їх представника адвоката Гринь Л.В. через систему «Електронний суд» надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі, в якій позов просила задовольнити.
У наданих до суд через систему «Електронний суд» додаткових поясненнях представник позивачів адвокат Гринь Л.В. зазначила, що чинним Цивільним кодексом Української РСР 1963 року, у період дії якого було укладено договір дарування спадкового житлового будинку від 10 липня 2000 року, визначено набуття права власності з моменту укладення договору та передачі речі і не пов`язано з проведенням державної реєстрації.
Представник відповідача Ніжинської міської ради у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розгляд справи проводити без його участі та ухвалити рішення згідно з чинним законодавством.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив. 
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 19 липня 2000 року між батьками ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх сином ОСОБА_4 укладено договір дарування житлового будинку, за умовами якого останній прийняв у дар житловий будинок АДРЕСА_1 .
Зазначений договір 19 липня 2000 року посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменком О.В. за № 2098.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.05.2011.
До складу спадщини входить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Як вбачається з копії спадкової справи № 162/2011, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , із заявою про прийняття спадщини за законом від свого імені та від імені малолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернулася дружина ОСОБА_2 , батьки ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та брат ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про смерть серій НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .
29 серпня 2025 року позивач ОСОБА_2 з метою оформлення спадщини звернулася до Бахмацької державної нотаріальної контори, проте державний нотаріус Кухта Т.О. листом від 12.03.2025 № 191/02-14 роз`яснила про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменком О.В. від 19 липня 2000 року за № 2098, не зареєстровано.
Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради 05.08.2024 № 04512, станом на 31.12.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві особистої власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в цілому на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, виданого 22 квітня 1988 року відділом комунального господарства Ніжинського міськвиконкому, на підставі рішення за № 96 від 19.04.1988. 
Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Норми права, які були застосовані судом
Відповідно до положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Як встановлено вимогами ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Відповідно до п. 4 «Прикінцевих і перехідних положень» Цивільного кодексу України, 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Правовідносини щодо укладення договору дарування від 10.07.2000 виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, а тому для їх врегулювання застосовуються норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.
Статтею 243 ЦК УРСР передбачено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Дарування громадянами майна державним, кооперативним або іншим громадським організаціям може бути обумовлено використанням цього майна для певної суспільно корисної мети.
За положеннями ст. 244 ЦК УРСР договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. Договір дарування громадянином майна державній, кооперативній або іншій громадській організації укладається в простій письмовій формі. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу.
Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Згідно з ст. 128 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Статтею 153 ЦК УРСР визначено, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Мотивована оцінка та висновки суду
Судом установлено, що договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Кузьменком О.В. від 19 липня 2000 року за № 2098, укдадено у період дії норм УРСР 1963 року, відповідно до положень якого виникнення права власності на будинок не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-ІV визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація не є способом набуття права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення права власності на нерухоме майно або інших речових прав. Сама собою державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності. Державна реєстрація права власності не породжує права власності, з огляду на державну реєстрацію право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності. Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту (постанова ВП ВС від 21.12.2022 у справі №914/2350/18 (914/608/20), постанова ВС від 03.06.2020 у справі №363/4852/17).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша статті 1261 ЦК України).
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За положеннями ст. 328 ЦК України особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.
Мотивована оцінка і висновки суду
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, ураховуючи, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 набули право власності по 1/2 частці житлового будинку та приналежних будівель, як спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_3 , однак не можуть отримати правовстановлюючі документи на відповідну частку нерухоме майно, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.
На підставі наведеного, керуючись статями статтями 10, 12, 13, 76, 80, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, статтями 328, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270 ЦК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:
Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;
ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Ніжинська міська рада Чернігівської області, ЄДРПОУ 34644701, адреса: пл. І. Франка, 1, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600.

Суддя Дмитро ДУДАРЕЦЬ