ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/7551/25 пров. № А/857/38022/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача Шинкар Т.І.,
суддів Запотічного І.І.
Хобор Р.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник - ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Чаплик І.Д.), ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в м. Львів 13 серпня 2025 року, у справі №380/7551/25 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник - ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

16.04.2025 ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник - ОСОБА_1 звернулись до суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просили:
визнати протиправним та скасувати пункт 19 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги га компенсаційних сум від 11.10.2024 №22/в про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі та в порядку, передбаченому ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, її чоловіка ОСОБА_5 , внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_2 , в інтересах якої діє, як законний представник ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у розмірі та в порядку, передбаченому ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, її батька ОСОБА_5 , внаслідок травми, пов`язаної із виконання обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану;
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_3 , в інтересах якої діє, як законний представник ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу у розмірі та в порядку, передбаченому ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця, її батька ОСОБА_5 , внаслідок травми, пов`язаної із виконання обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року в задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що подані до Міністерство оборони України документи слугували підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року та прийняти постанову про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що недоведеність фактів вчинення ОСОБА_4 кримінального чи адміністративного правопорушення, а також того факту, що причиною смерті ОСОБА_4 є наявність в крові алкоголю (при тому що зазначений обов`язок покладається на державу, а не на дружину з малолітніми дітьми) не може бути підставою для усунення від позитивного обов`язку держави щодо законодавчо гарантованої підтримки членів сім`ї військовослужбовців, які загинули захищаючи незалежність держави. Матеріали службового розслідування містять підтверджені факти, що солдат ОСОБА_4 на момент скоєного ДТП виконував свої службові обов`язки. Доволі частими є випадки на передовій, що військовослужбовці з метою уникнення влучання в них дронів змушені виключати габаритне і будь-яке освітлення автомобіля і на великих швидкостях виїжджати з зони ураження, що не вважається протиправним. Вважає, що в матеріалах справи відсутні докази доведеності факту вчинення ОСОБА_5 кримінального чи адміністративного правопорушення, а також факту наявності алкоголю в його крові, враховуючи що такий обов`язок у спірному випадку покладений на неї. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що судом було досліджено усі наявні докази та враховано аргументи учасників справи, правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно.
ОСОБА_4 проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді водія-електрика радіорелейної станції радіорелейного взводу зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 з 28.02.2022.
Згідно з довідкою від 19.05.2023 №5606 ОСОБА_4 в період з 08.04.2022 по 01.07.2022, з 13.07.2022 по 02.02.2023 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи: в Баштанському та Миколаївському районі Миколаївської області, Херсонському районі Херсонської області, Краматорському та Бахмутському районі Донецької області.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 06.02.2023 №122, 04 лютого 2023 року командиром військової частини НОМЕР_4 згідно рапорта старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу капітана ОСОБА_6 від 03 лютого 2023 року, зареєстрований 04 лютого 2023 року за вхідним №2704 повідомлено, що 03 лютого 2023 року о 01:00 годин в місті Добропілля Покровського району, Донецької області, сталась дорожньо-транспортна пригода за участі військовослужбовців частини, в результаті якої загинули водій-електрик радіорелейної станції радіорелейного взводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку солдат ОСОБА_4 та електрик-моторист радіовзводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку солдат ОСОБА_7 , які самовільно залишили місце розташування підрозділу, а також отримала травми цивільна особа, що перебувала в автомобілі. Для уточнення причин, умов та обставин, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди та загибелі військовослужбовців, встановлення ролі та місця командира підрозділу, а також встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною дорожньо-транспортної пригоди та загибелі військовослужбовців, призначено службове розслідування.
Згідно з актом службового розслідування встановлено, що в проміжок часу між 22:00 годиною 02.02.2023 та 01:00 годиною 03.02.2023 солдат ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_4 без дозволу командира залишили підрозділ на необлікованому у військовій частині НОМЕР_4 транспортному засобі NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 . 03.02.2023 приблизно о 01:00 годині солдат ОСОБА_4 , керуючи автомобілем NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 , рухаючись по проїжджій частині проспекту Перемоги зі сторони вулиці Незалежності в напрямку проспекту Шевченка в місті Добропілля Донецької області, та, проїжджаючи ділянку дороги, де мається заокруглення вліво по ходу руху, поблизу будинку 13, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини вправо, де допустив наїзд на дерево. У результаті дорожньо-транспортної пригоди солдат ОСОБА_4 та його пасажир солдат ОСОБА_7 загинули на місці події. У Покровському відділенні КЗОЗ "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи" встановили, що при судово-токсикологічному дослідженні крові і сечі від трупа ОСОБА_8 знайдений спирт етиловий у наступній кількості: у крові -1,82 проміле, у сечі - 2,44 проміле, що свідчить про вживання ним спиртних напоїв незадовго до отримання автотранспортної поєднаної травми та настання його смерті і відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня, стосовно до живих осіб. Незадовго до настання смерті ОСОБА_4 наркотичні засоби не вживав, що підтверджується відсутністю відповідних речовин у внутрішніх органах. Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть від 03 лютого 2023 року №64, виданого КЗОЗ "Донецьке обласне бюро судово-медичної експертизи" вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Добропілля Донецької області. Причиною смерті вказано: водій, що знаходився у легковому автомобілі, потерпілий внаслідок зіткнення з деревом; автотранспортна травма із залученням декількох ділянок тіла; розриви внутрішніх органів; гостра масивна крововтрата. З наведеного встановлено, що водій-електрик радіорелейної станції радіорелейного взводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 солдат ОСОБА_4 загинув внаслідок автотранспортної травми із залученням декількох ділянок тіла, розривів внутрішніх органів, гострої масивної крововтрати, отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди 03 лютого 2023 року. Встановити, що солдат ОСОБА_4 загинув під час виконання обов`язків військової служби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №64 від 03.02.2023 причиною смерті ОСОБА_4 стала автотранспортна травма із залученням декількох ділянок тіла; розриви внутрішніх органів; гостра масивна крововтрата.
За фактом настання дорожньо-транспортної пригоди Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було порушено кримінальне провадження за частиною третьою статті 286-1 Кримінального кодексу України.
Згідно з постановою старшого прокурора групи прокурорів - прокурора першого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення Дніпропетровської обласної прокуратури від 31.03.2023, 03.02.2023, приблизно о 01.00 год., водій військовослужбовець військової частини НОМЕР_7 (водій електрик) солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , керуючи автомобілем марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_6 , рухаючись проспектом Перемоги міста Добропілля, проїжджаючи ділянку автодороги біля будинку № 13 проспекту Перемоги, в порушення вимог п.п. 2.9. "а", 12.1 Правил дорожнього руху України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, не маючи перешкод технічного характеру, маючи реальну та об`єктивну можливість здійснювати рух своєю смугою руху з безпечною швидкістю, не обрав безпечну швидкість руху керованого ним транспортного засобу марки "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_6 , щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого не впорався з керуванням, втратив курсову стійкість транспортного засобу, що призвело до зміни його напрямку руху, некерованості та виїзду за межі проїжджої частини на праве узбіччя, де відбулось зіткнення автомобіля з придорожнім деревом. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на місці події загинув пасажир автомобіля "Nissan X-Trail", реєстраційний номер НОМЕР_6 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_4 (електрик моторист) солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та травмовано пасажира автомобіля "Nissan Х-Тгаil", реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.9 "а"; 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно- небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 та травмування ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть потерпілого. 
Вчинення солдатом ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть одного потерпілого та спричинення другому потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема,
висновком судово-медичної експертизи № 61 від 24.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 спричинені наступні тілесні ушкодження, які складають в комплексі автотранспортну поєднану травму тіла, утворилися одночасно незадовго до настання смерті гр-на ОСОБА_4 за комбінованим механізмом удару-струсу, динамічного тиснення, тертя та ковзання під кутом від дії тупих твердих предметів, або при зіткненні о подібні, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу при дорожньо-транспортній події, можливо в строк 03.02.2023 і за обставин, зазначених у настановній частині постанови, і в своїй сукупності мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення, та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті; при судово-токсикологічному дослідженні крові і сечі від трупа гр-на ОСОБА_4 знайдений спирт етиловий у наступній кількості: крові - 1,82%, у сечі 2,44%, що свідчить про вживання ним спиртних напоїв незадовго до отримання автотранспортної поєднаної травми та настання смерті його і відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня, стосовно до живих осіб;
висновком судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи від 10.02.2023 № СЕ-19/105-23/450-ІТ, відповідно до якого встановлено, що в умовах даної події, слідам гальмування довжиною 79.0 м відповідала швидкість руху автомобіля, рівна не менш 63 км/год. Слід зазначити, що фактична швидкість руху автомобіля Nissan X-Trail р/н НОМЕР_6 перевищувала розрахункову, оскільки формула (1.1) не враховує витрат кінетичної енергії, що погасила швидкість при наїзді автомобіля на перешкоду (дерево), а так само гальмівний слід міг не повною мірою відбитися на дорожньому покритті;
висновком судової автотехнічної експертизи від 20.03.2023 № СЕ-19/105-23/545-ІТ, відповідно до якого встановлено, що з технічної точки зору, у дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля марки Nissan X-Trail р/н НОМЕР_6 ОСОБА_4 , для забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був керувати автомобілем в населеному пункті зі швидкістю не більш ніж 50 км/год, та при виборі у встановлених межах безпечної швидкості руху автомобіля, ураховувати дорожню обстановку, щоб мати можливість постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, тобто діяти відповідно до вимог п. 12.4; п. 12.9(6) та п.12.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору, водій автомобілю марки Nissan X-Trail р/н НОМЕР_6 - ОСОБА_4 , у даній дорожній обстановці, виконуючи вимоги п.12.1 Правил дорожнього руху України, мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наступу даної ДТП та уникнути тяжких шкідливих наслідків, заподіяних в результаті події, що розглядається. З технічної точки зору, у причинному зв`язку з подією, що настала, перебувають дії водія автомобілю марки Nissan X-Trail р/н НОМЕР_6 - ОСОБА_4 , якій у дорожніх умовах, що склалися, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, що у свою чергу, привело до виникнення аварійної ситуації і її переростання в ДТП виїзду автомобіля за межі проїзної частини праворуч, де й відбувся його наїзд на дерево, тобто дії водія ОСОБА_4 , як невідповідні вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з подією, що настала.
На підставі пункту 5 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, кримінальне провадження № 12023050000000079 від 03.02.2023 закрито у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , тобто особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю.
Згідно з Витягом з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії № 58 від "17" січня 2024 року, травма (03.02.2023) солдата ОСОБА_4 , 1990 року народження: Автотранспортна травма із залученням декількох ділянок тіла. Розриви внутрішніх органів. Гостра масивна крововтрата. Водій, що знаходився у легковому автомобілі, потерпілий внаслідок зіткнення з деревом" (спирт етиловий у крові - 1,82 проміле, у сечі - 2,44% проміле). Травма, одержана в результаті нещасного випадку (ДТП, порушення вимог п.п. 2.9. "а", 12.1 Правил дорожнього руху України), яка призвела до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 08.05.2025 №130 солдата ОСОБА_4 , водія-електрика радіорелейної станції радіорелейного взводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок гострої масивної крововтрати, розриву внутрішніх органів, автотранспортної травми із залученням декількох ділянок тіла, внаслідок нещасного випадку поза виробництвом, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення із 04 лютого 2023 року. Зазначено, що смерть не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Позивачами було подано до ІНФОРМАЦІЯ_8 заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця від 07.02.2024.
Вказані заяви було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Згідно з витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 жовтня 2024 року №22/в за пунктом 19 відмовлено в призначенні ОСОБА_1 та двом дочкам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок травми, одержаної в результаті нещасного випадку, пов`язаної з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_4 . Вказане рішення обґрунтовано наступним: смерть ОСОБА_4 є наслідком дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2023 № 12023050000000079 Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, водієм автомобіля ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286-1 ч. 3., а також порушено вимоги п.п. 2.3 б, 12.2, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10 2001 № 1306. Згідно з висновком експерта Донецького обласного бюро судово медичної експертизи від 24.02.2023 № 61 під час проведення судово токсикологічного дослідження крові та сечі ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,82% в крові та 2,44% відповідно в сечі. Отже, аварія сталася в результаті порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до травмування та загибелі пасажирів автомобіля, тобто внаслідок вчинення водієм автомобіля адміністративного та кримінального правопорушення. Статтею 286-1 ч.3 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, якщо вони спричинили смерть потерпілого. Статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил дорожнього руху. Стаття 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння. Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), військовослужбовця, є наслідком вчинення кримінального або адміністративного правопорушення, або вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням та вважаючи його протиправним, позивачі звернулись до суду із цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).
Згідно змісту пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 статті 16 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Положеннями статті 16-1 Закону №2011-ХІІ визначений перелік осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до пункту 4 статті 16-1 Закону №2011-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, в тому числі, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець).
Пунктом 3 статті 16-1 Закону №2011-ХІІ встановлено, що в разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках.
Згідно з підпунктом «а» пункту 1 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:
750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;
500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.
Відповідно до пункту 3 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням такого:
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень;
розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, визначається відповідно до абзацу 2 підпункту «а» пункту 1 цієї статті.
Кабінетом Міністрів України прийнято 28.02.2022 постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
На реалізацію законодавчого припису Кабінетом Міністрів України прийнято 28.02.2022 Постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 2 якої установлено, сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (абзац 1).
Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (абзац 6).
Отже законодавець в Законі №2011-ХІІ розмежовує право на отримання одноразової грошової допомоги за такими підставами: 1) а) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, б) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, та 2) у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану.
Згідно з пунктом 1 статті 16-3 №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.
Відповідно до пункту 6 статті 16-3 №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Пунктом 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 10 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ).
Слід зауважити, що оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - ОГД), алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів визначають Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затверджений наказом Міністерства оборони України 25 січня 2023 року № 45 (далі Порядок №45).
За пунктами 1.2-1.5 Порядку №45, ОГД призначається та виплачується у разі загибелі військовослужбовця Збройних Сил України (далі - військовослужбовець) під час дії воєнного стану, а також смерті осіб, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва) (далі - під час захисту Батьківщини). 
Сім`ям загиблих військовослужбовців відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується ОГД, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. 
Особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання ОГД, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на ОГД. Відмова засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат» або міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Особам, які мають право на ОГД, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Пунктами 4.1-4.5 розділу IV Порядку №45 передбачено, що члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2. Районний (міський) ТЦКСП приймає від заявника (незалежно від місця його реєстрації) документи, завіряє копії цих документів, не пізніше 7 робочих днів після надходження всіх документів (додаток 5) надсилає їх обласному (Київському міському) ТЦКСП за підпорядкуванням. Обласний (Київський міський) ТЦКСП перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД, а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2). Результати опрацювання документів обласним (Київським міським) ТЦКСП зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки). Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного (Київського міського) ТЦКСП документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу ХIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану. 
Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних (Київського міського) ТЦКСП результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції. В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони. Після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ ЗСУ для інформування обласних (Київського міського, районних, міських) ТЦКСП, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати допомоги в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного (Київського міського) ТЦКСП.
Аналізуючи вищезазначене, суд першої інстанції правильно зазначив, що одноразова грошова допомога за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї загиблого військовослужбовця (перерахованим у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ) або утриманцям у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; якщо смерть настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Так, згідно з пунктами «а» і «б» частини першої статті 16-4 Закону №2011-ХІІ, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення або вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння.
За змістом спірних правовідносин відповідачем було відмовлено позивачу та її донькам у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого ОСОБА_4 у зв`язку із тим, що загибель вказаного військовослужбовця настала у зв`язку із вчиненням ним адміністративного та кримінального правопорушення, а також у зв`язку із перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що причиною загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 була автотранспортна травма із залученням декількох ділянок тіла; розриви внутрішніх органів; гостра масивна крововтрата. Фактичні обставини загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 були зазначені у постанові кримінального провадження від 31 березня 2023 року, яка є чинною та не оскаржувалась у судовому порядку. 
Суд першої інстанції також вказав, що вказаною постановою встановлено, що допущені водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.9, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_7 та травмування ОСОБА_9 . Факт вчинення позивачем протиправних дій, які стали наслідком його загибелі та іншого військовослужбовця, підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи від 20.03.2023 № СЕ-19/105-23/545-ІТ, з якого вбачається, що дії водія ОСОБА_4 , як невідповідні вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у причинному зв`язку з подією, що настала, вказана дорожньо-транспортна пригода виникла внаслідок порушення водієм правил дорожнього руху України. Крім того, згідно із висновком судово- токсикологічного дослідження крові і сечі загиблого військовослужбовця, знайдений спирт етиловий у наступній кількості: крові - 1,82%, у сечі 2,44% що свідчить про вживання ним спиртних напоїв незадовго до отримання автотранспортної поєднаної травми та настання смерті його і відповідає алкогольному сп`янінню середнього ступеня, стосовно до живих осіб. 
Суд першої інстанції також зазначив, що обставини смерті військовослужбовця ОСОБА_4 були встановлені актом службового розслідування військової частини НОМЕР_4 , який є чинним та в адміністративному чи судовому порядку не оскаржувався.
Як вказав суд першої інстанції, вказані докази свідчать про вчинення ОСОБА_4 дорожньо-транспортної пригоди в тій мірі, яка надає можливість зробити висновок про обґрунтованість відмови у виплаті спірної допомоги за пунктами "а" і "б" частини 1 ст. 16-4 Закону № 2011-XII, іншими зібраними у справі доказами їх не спростовано.
Водночас суд апеляційної інстанції такі висновки суду першої інстанції не поділяє виходячи з такого.
Як це убачається з матеріалів справи, Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних і призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийняла рішення, оформленого протоколом засідання зокрема пункт 19 рішення від 11.10.2024 №22/в про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану. 
Вказане рішення обґрунтовано тим, що смерть ОСОБА_4 є наслідком дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 31.03.2023 № 12023050000000079 Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, водієм автомобіля ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286-1 ч. 3., а також порушено вимоги п.п. 2.3 б, 12.2, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10 2001 № 1306.
Водночас, позивачі-апелянти вказують, що таке рішення відповідача є протиправним, оскільки смерть ОСОБА_4 пов`язана із захистом Батьківщини, мала місце в період воєнного стану в Україні, за наявності не доведеності факту вчинення ОСОБА_4 кримінального чи адміністративного правопорушення, водночас таке стало підставою усунення від позитивного обов`язку держави щодо законодавчо гарантованої підтримки членів сім`ї військовослужбовців, які загинули захищаючи незалежність держави.
Щодо аргументів апеляційної скарги апеляційний суд зазначає таке.
Так, позивачем в інтересах своїх та неповнолітніх дітей до Міністерства оборони України поданий певний перелік документів, зокрема:
витяг з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_4 за 03.02.2023 з якого убачається, що в такому в його частині «Завдання військ та стисле висвітлення ходу бойових дій» зазначено: «Втрата своїх військ - О 1.00 в районі Добропілля від отриманих внаслідок ДТП травм загинув військовослужбовець пвз: водій-електрик радіорелейної станції радіовзводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління солдат ОСОБА_4 »;
згідно акта службового розслідування, який подавався до заяви про призначення спірної допомоги убачається, що зі слів слідчого в автомобілі за кермом був солдат ОСОБА_4 на передньому пасажирському сидінні знаходився солдат ОСОБА_7 , на задньому сидінні - невідома жінка. Також в акті зазначено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода стала можливою через невиконання начальником центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 лейтенантом ОСОБА_10 та командиром радіозводу центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 лейтенантом ОСОБА_11 щодо використанням транспортних засобів, які не зареєстровані та не поставлені на облік у військовій частині НОМЕР_4 . Лейтенанта ОСОБА_10 та лейтенанта ОСОБА_11 за недостатній контроль щодо використання транспортного засобу, що не зареєстрований та не поставлений на облік у військовій частині притягнуто до дисциплінарної відповідальності та наклалено дисциплінарне стягнення «СУВОРА ДОГАНА»;
згідно постанови про закриття кримінальної провадження від 31.03.20203 убачається, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.02.2023 солдат ОСОБА_4 , керуючи автомобілем NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 , рухаючись по проїжджій частині проспекту Перемоги зі сторони вулиці Незалежності в напрямку проспекту Шевченка в місті Добропілля Донецької області, та, проїжджаючи ділянку автодороги біля будинку 13 проспекту Перемоги, маючи реальну та об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, не маючи перешкод технічного характеру, не обрав безпечну швидкість, не впорався з керуванням, виїхав за межі проїжджої частини де відбулося зіткнення автомобіля з деревом. В постанові також зазначено, що протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події, схемою та фото зафіксовано дорожню обстановку: обледеніла пряма ділянки дороги. Згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_1 - дружини солдата ОСОБА_4 - з грудня 2022 року чоловік перебував у Донецькій області в зоні бойових дій. Волонтери надали чоловікові у користування автомобіль NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 . В останній розмові 02.02.2023 повідомив по телефону, що буде з частиною переїжджати у Дніпро, оскільки приїхали нові військові. Згідно допиту свідка ОСОБА_12 , який перебував на посаді поліцейського СРПП ВП №1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, повідомив що прибув за викликом на ДТП та виявив автомобіль зеленого кольору марки NISSAN. На передньому пасажирському сидінні було виявлено жінку яка подавала ознаки життя. За кермом перебував ОСОБА_4 згідно документів, з лівого боку автомобіля біля задніх лівих дверей на землі виявлено згідно документів ОСОБА_7 . Також зазначено, що згідно висновку судово автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля від 17.03.2023 № СЕ-19/105-23/661-ІТ, на момент огляду автомобіля NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 , з технічної точки зору водій не міг своєчасно виявити та усунути до моменту ДТП вказані в дослідницькій частині несправності системи рульового керування та робочої гальмівної системи. По тексту постанови зазначено, що здобуті під час досудового розслідування докази встановлюють, що причиною настання ДТП є необережні дії водія NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_4 , який не маючи перешкод технічного характеру, втратив курсову стійкість ТЗ та здійснив наїзд на дерево. Допущені водієм ОСОБА_4 порушення правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП та настанням суспільно-небезпечних наслідків. Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене с.3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило смерть потерпілого. 
Суд апеляційної інстанції, досліджуючи акт службового розслідування та постанову про закриття кримінального провадження, зокрема у вищеописаних судом частинах доходить переконання, що такі містять неоднозначності та суперечності щодо причин та обставин ДТП в якій солдат ОСОБА_4 , що проходив військову службу під час мобілізації, неодноразово виконував бойові завдання та брав безпосередню участь у бойових діях, під час захисту Батьківщини, загинув.
Так, суперечності мають місце щодо розташування осіб у NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 03.02.2023 при ДТП.
Також важливою є обставина, яка викладена в акті службового розслідування, який долучався до заяви про виплату відповідачем спірних сум про те, що зазначена дорожньо-транспортна стала можливою через невиконання начальником центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 лейтенантом ОСОБА_10 та командиром радіозводу центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_4 лейтенантом ОСОБА_11 щодо використанням транспортних засобів, які не зареєстровані та не поставлені на облік у військовій частині НОМЕР_4 за що таких притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Також судом апеляційної інстанції при прийнятті рішення враховано, що приймаючи постанову про закриття кримінального провадження старший прокурор Лавров А.І., досліджуючи протокол огляду місця дорожньо-транспортної події, схеми та фото, на яких зафіксовано дорожню обстановку на момент ДТП зазначив, що пряма ділянки дороги була обледенілою; досліджуючи висновок судово автотехнічної технічного експертизи стану автомобіля NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 від 17.03.2023 № СЕ-19/105-23/661-ІТ вказав, що, як це убачається з експертизи, з технічної точки зору водій не міг своєчасно виявити та усунути до моменту ДТП вказані в дослідницькій частині несправності системи рульового керування та робочої гальмівної системи. Водночас по тексту постанови прокурор зазначає, що здобуті під час досудового розслідування докази встановлюють, що причиною настання ДТП є необережні дії водія NISSAN X-Trail реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_4 , який не маючи перешкод технічного характеру, втратив курсову стійкість ТЗ та здійснив наїзд на дерево що стало підставою для прокурора дійти висновку, що допущені водієм ОСОБА_4 порушення правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП та настанням суспільно-небезпечних наслідків. 
Резюмуючи прокурор зазначив, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене с.3 ст. 286-1 КК України: а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, тобто не визначив чіткої кваліфікації, як то «порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом» чи то «порушення експлуатації транспорту особою яка керує транспортним засобом».
Отже, апеляційний суд зазначає, що зміст поданих для отримання одноразової грошової допомоги документів містив суперечності, в тому числі щодо причин виникненням ДТП та настанням наслідків такого. Зазначені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, не давали підстави для висновку про вчинення ОСОБА_4 діяння в тій мірі, яке надає можливість зробити висновок про обґрунтованість відмови у виплаті спірної допомоги за пунктами "а" і "б" частини 1 ст. 16-4 Закону № 2011-XII.
Водночас, відповідач як орган, який розглядав подані документи, належним чином такі не дослідив та формально підійшов до встановлення усіх обставини у їх причинно наслідковому зв`язку.
При прийнятті рішення судом апеляційної інстанції враховано, що згідно з частиною третьою статті 8 Закону України «Про адміністративну процедуру» від 17 лютого 2022 року № 2073-IX (далі - Закон № 2073-IX) адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону.
Згідно статті 43 Закон № 2073-IX, у разі якщо заяву подано з порушенням встановлених законодавством вимог, посадова особа адміністративного органу, яка розглядає справу, приймає рішення про залишення заяви без руху. Адміністративний орган надсилає заявнику письмове повідомлення про залишення заяви без руху протягом трьох робочих днів з дня отримання заяви, а в разі особистого звернення із заявою негайно (за можливості) вручає під розписку таке повідомлення особі, яка подала заяву, безпосередньо в адміністративному органі. У повідомленні про залишення заяви без руху зазначаються виявлені недоліки з посиланням на порушені вимоги законодавства, спосіб та строк усунення недоліків, а також способи, порядок та строки оскарження рішення про залишення заяви без руху. Адміністративний орган встановлює строк, достатній для усунення заявником виявлених недоліків. За клопотанням заявника адміністративний орган може продовжити строк усунення виявлених недоліків.
Відповідно до статті 52 Закону № 2073-IX адміністративний орган досліджує обставини, що мають значення для вирішення справи, виходячи з принципів законності та офіційності.
Адміністративний орган визначає відповідно до законодавства способи та обсяг встановлення обставин справи. При цьому адміністративний орган не обмежений доводами учасників адміністративного провадження, наданими ними доказами та клопотаннями.
Адміністративний орган повинен неупереджено дослідити всі обставини справи, у тому числі ті, що є сприятливими, а також ті, що є несприятливими для учасників адміністративного провадження.
Забороняється вимагати від учасника адміністративного провадження надання доказів, які не стосуються обставин справи, а також всупереч принципу офіційності, згідно з яким обов`язок збирання доказів покладений на адміністративний орган.
Частинами 1, 3, 7 статті 53 Закону № 2073-IX передбачено, що доказами в адміністративному провадженні є будь-які фактичні дані, на підставі яких адміністративний орган у визначеному законодавством порядку встановлює наявність чи відсутність обставини, що має значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію про обставини, що мають значення для вирішення справи.
Якщо законодавством не визначено докази та/або засоби доказування, якими можуть підтверджуватися обставини справи, адміністративний орган на власний розсуд визначає належність, допустимість, достовірність та достатність зібраних ним чи наданих учасниками адміністративного провадження доказів.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 54 Закону № 2073-IX учасник адміністративного провадження має право подати до адміністративного органу свої пояснення та/або зауваження у справі, включно з доказами, на будь-якому етапі провадження до моменту прийняття адміністративного акта, а в разі проведення слухання у справі - до дня проведення або під час слухання.
Адміністративний орган інформує заявника про отримані від заінтересованих осіб пояснення та/або зауваження щодо заяви, а в разі проведення слухання у справі надає можливість ознайомитися з ними до проведення слухання.
Заявник може змінити або відкликати свою заяву на будь-якому етапі адміністративного провадження до моменту прийняття адміністративного акта, крім випадків, передбачених законом.
За приписом частини 3 статті 85 Закону № 2073-IX у разі якщо адміністративний акт не містить мотивувальної частини, у випадку, якщо відповідно до цього Закону вона є обов`язковою, такий акт скасовується.
Слід зауважити, що правовий акт індивідуальної дії виданий суб`єктом владних повноважень це документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, такий не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.
Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.
Разом з тим, загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття, тоді як невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Про дотримання суб`єктом владних повноважень вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акта індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для вирішення питання, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини обґрунтовані, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що неоднозначний (суперечливий) зміст поданих відповідачу документів щодо причин, умов та наслідків (смерті військовослужбовця) у їх причинно наслідковому зв`язку, а також не надання позивачам можливості надати свої пояснення щодо цього, а також і можливості подати відповідні/додаткові уточнюючі документи свідчить про те, що оскаржуване рішення, як Акт індивідуальної дії не відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості, що призводить до його протиправності і як наслідок скасування, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
При цьому, щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови №168, апеляційний суд зазначає, що суд як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданих виключно суб`єкту владних повноважень.
Так, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України, оскільки завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з огляду на встановлені у справі обставини та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржуване рішення про виплату одноразової грошової допомоги підлягає скасуванню, а належним способом захисту порушених прав позивачів є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник - ОСОБА_1 , які подані з метою отримання виплати одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецеденту практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що за подання позовної заяви та за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн та 1453,44 грн. 
Враховуючи те, що по суті розгляду вказаної справи позовні вимоги позивачів задоволено частково, то відповідно до ст.139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє законний представник - ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у справі №380/7551/25 скасувати та позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 19 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги га компенсаційних сум від 11.10.2024 №22/в про відмову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви щодо питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , передбаченої ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_4 внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час дії правового режиму воєнного стану, з урахуванням висновків суду.
В решті позову відмовити.
Стягнути з Міністерства оборони України (ЄДРПОУ 00034022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ), судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та за подання апеляційної скарги у сумі 1453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) грн. 44 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя | | Т. І. Шинкар
судді | | І. І. Запотічний
| | Р. Б. Хобор