єдиний унікальний номер справи 546/544/26
номер провадження 2/546/614/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року м. Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Зіненка Ю.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У травні 2026 року представник АТ «Універсал Банк» - Мєшнік Костянтин Ігорович звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що monobank – це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Починаючи з травня 2020 року здійснюється відеоверифікаця працівником банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, спрощена процедура через бюро кредитних історій, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. ОСОБА_1 19 березня 2024 року встановила мобільний додаток «Monobank» та, пройшовши реєстрацію одним із вищевказаних шляхів та надавши один із пакетів документів, відповідачка підписала Анкету – заяву клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank».  Положеннями Анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомлена та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати умови.
На підставі укладеного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 10000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміті на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . 
Відповідачка не надала своєчасну банку грошові кошти для погашення заборгованості зва кредитом відповідно до умов договору.
Представник позивача зазначив, що станом на 06 квітня 2026 року у відповідачки виникла заборгованості в сумі 15263,22 грн, яка складається із заборгованістю за тілом кредиту – 13397,37 та пенею – 1865,85 грн.

Ухвалою судді від 27 травня 2026 року у справі відкрите провадження та постановлено здійснювати розгляд справи 27 липня 2026 року за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Копію ухвали від 27 травня 2026 року та позову з додатками відповідачка отримала 05 червня 2026 року, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 58). Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи та давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 19 березня 2024 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір (далі – Договір) шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні. Підписавши анкету-заяву, відповідачка погодилася, що ця анкета разом з Умовами та правилами надання обслуговування в АТ «Універсал Банк», Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. 
Крім того, у пункті 4 Анкети - заяви зазначено, що ОСОБА_1 засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій (а.с. 13-15).
Також до Анкети-заяви додано Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, інформацію щодо Чорної картки monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не містять підпису відповідача (а.с. 22-33).
Згідно з довідкою про наявність рахунку від 06 квітня 2026 року ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано «Чорну картку» № НОМЕР_1 зі строком дії до 03/28 (а.с. 20).
Відповідно до довідки про розмір встановлення кредитного ліміту ОСОБА_1 19 березня 2024 року встановлено кредитний ліміт в розмірі 10000,00 грн (а.с. 21).
Згідно з випискою про рух коштів по картці ОСОБА_1 остання користувалася наданим кредитом шляхом здійснення переказів (а.с. 12).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 19 березня 2024 року станом на 06 квітня 2026 року заборгованість ОСОБА_1 становить 15263,22 грн, яка складається із заборгованістю за тілом кредиту – 13397,37 та пенею – 1865,85 грн (а.с. 9-10).

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд 
Згідно статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1054, 1055 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Такий правовий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України від 03.09.2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Таким чином судом встановлено, що між сторонами був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви у якій визначено основні умови кредитування, зокрема висловлена згода з Умовами та правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту.
Факт користування відповідачкою кредитними коштами було достеменно підтверджено банківською випискою, яка є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав. Однак у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість за тілом кредиту в сумі 13397,37 грн.
З огляду на викладене позов в цій частині підлягає до задоволення.

Щодо нарахування штрафних санкцій (неустойки, пені) суд зазначає наступне.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Водночас пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан та до дати розгляду даної справи його не скасовано.
Ураховуючи, що нарахування неустойки (штрафу, пені) здійснювалося у період дії воєнного стану в Україні суд не вбачає законних підстав для її стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк».

Таким чином позовні вимоги необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором у сумі 13397,37 грн, яка є заборгованістю за тілом кредиту.

Щодо судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З платіжного доручення № 54522939644 від 24 квітня 2026 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3328,00 грн (а.с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 50).
Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, а саме на суму 13397,37 грн, що становить 87,78% від ціни позову, з відповідачки підлягають до стягненню судові витрати в розмірі 2921,32 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 19 березня 2024 року в сумі 13397 (тринадцять тисяч триста дев`яносто сім) гривень 37 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 2921 (дві тисячі дев`ятсот двадцять одна) гривня 32 копійки судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників судового процесу:

Позивач – Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: вул. Автозаводська, будинок 54/19, м. Київ, 04114, ідентифікаційний код юридичної особи – 21133352.
Представник позивача – Мєшнік Костянтин Ігорович, адреса: вул. Січеславська Набережна, 47/12, м. Дніпро, 49044, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 . 
Відповідачка – ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .

Суддя Ю.В. Зіненко