РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2608/2431/12

пр. № 2/759/1609/14
14 лютого 2014 року 
Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого Морозова М.О.
при секретарях Костюк Ю.В., Родько Г.В., Олешко В.В., Кузнець Л.І.,
Прохоренко К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Головне управління Держземагенства у м. Києві про визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення між ними конкретного порядку користування земельною ділянкою загальною площею 0, 12 га по АДРЕСА_1 , виділивши в їхнє користування 2/3 частки земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0, 12 га, що становить 0, 08 га, а в користування відповідача виділити належну їй 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0, 12 га, що становить 0, 04 га. При цьому, посилалися на те, що вони є співвласниками вказаного жилого будинку АДРЕСА_1 , де кожному з них належить 1/3 частина цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2001 р. Жилий будинок згідно рішення Святошинського райсуду м. Києва від 21.04.2009 р. поділено між ними відповідно до належних їм ідеальних часток і їм, позивачам по справі, в натурі виділено 2/3 частини, а відповідачу виділено в натурі належну їй 1/3 частину жилого будинку. У жилому будинку вони мають окремі виходи на вулицю. Жилий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0, 12 га і ця земельна ділянка є у спільному їх користуванні. Між ними та відповідачем по справі з приводу порядку користування земельною ділянкою виникають конфлікти, в уникнення яких виникає необхідність визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою, бо відповідач відмовляється від добровільного визначення такого порядку. Належна кожному з них площа земельної ділянки від загальної площі 0, 12 га пропорційно належній кожному з них 1/3 частини жилого будинку становить 0, 04 га, а площа земельної ділянки їх, позивачів по справі, від належних їм 2/3 частин жилого будинку становить 0, 08 га.
В попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не визнала, пред`явила зустрічний позов до них про визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою загальною площею 0, 12 га по АДРЕСА_1 , виділивши в її користування частину земельної ділянки в розмірі 0, 06 га, зазначивши її межі, місцезнаходження та розмір надлишків по фактичному користуванню, залишивши іншу частину ділянки в користуванні відповідачів.
При цьому, посилалася на те, що вони є співвласниками жилого будинку АДРЕСА_1 , де кожному з них належить 1/3 частина цього будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2001 р., виданого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою. Рішенням виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 20.05.1954 р. №828 покійному батьку ОСОБА_5 була надана земельна ділянка для будівництва будинку в розмірі 0, 12 га за адресою: АДРЕСА_1 . Вони, як співвласники домоволодіння, звернулися в Управління земельних ресурсів із завою про передачу їм у спільну часткову власність прилеглу земельну ділянку, на якій посаджений сад та розташований будинок з господарчими спорудами і яка включена в план земельної ділянки їхнього спільного будинку з 1954 р. по 1/3 кожному від 0, 144 га, як зазначено в технічному паспорті домоволодіння. Рішенням Київської міської ради за №38/38 від 20.06.2002 р. «Про передачу у приватну власність земельних ділянок» в спільну часткову власність надана 1/3 частини від 0, 10 га кожному співвласнику (згідно нормам ЗК) по АДРЕСА_1 відповідно до статей 81, 116, 118, 121 Земельного кодексу України. На виконання цього рішення топографо-геодезичним відділом №3 КП «КМЦЗК» та «ПЗ» у січні 2006 р. виконаний комплекс геодезичних робіт по встановленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки з позначенням на неї місця розташування її лишків, про що був складений акт. Від підпису на акті від 2.02.2006 р. відмовилась повністю, акт не визнає, тому що в ньому суттєво порушені її права та робить неможливим користування будинком і Київзем невірно зазначає надлишки землі, чим суттєво порушив та обмежив користування будинком та господарчими спорудами. Такий відріз надлишків є несприятливий для неї. Відповідно проведених замірів земельна ділянка має фактичну площу 0, 1511 га (згідно теодолітної зйомки Київзему), має надлишки землі в розмірі 0, 0511 га, але самозахвату землі не має, якими користувались її батьки на протязі 46 років, а вона з відповідачами на протязі 10 років і яка огорожена в межах попереднього користування. План земельної ділянки по АДРЕСА_1 згідно технічного паспорту на домоволодіння має форму багатокутника, площа ділянки в ньому зазначена 1440 кв. м з 1954 р. Цей план земельної ділянки є і при технічному паспорті на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 станом на 2010 рік, який має ті ж самі наружні межі та позначені в ньому внутрішні межі розподілу користування земельною ділянкою між співвласниками, які входять в оцінку споруд домоволодіння. Порядок користування земельною ділянкою склався задовго до смерті покійного батька, спору з приводу користування земельною ділянкою між співвласниками не виникало, межі, як наружні, так і внутрішні та місце розташування її частини земельної ділянки, відповідачів влаштовувало. Питання йдеться про одержання державного акту права власності на землю та оформлення користування надлишками земельної ділянки, отримання відповідних правостановлюючих документів на них. У Київземі запропонували відповідачам зазначити межі земельної ділянки розміром 0,10 га та вказати місце розташування лишків земельної ділянки в розмірі 0, 0511 га. З цього приводу і виник спір, бо відповідачі вказують лишки так, що вона фактично та повністю позбавлена можливості доступу в частину будинку, яку вони їй самі ж і виділили, і якою вона користується, не бажаючи показати ці лишки так, як би всіх влаштовувало, враховуючи інтереси всіх власників. Решта земельної ділянки згідно ЗК України може бути передана у власність співвласників для іншого цільового призначення або передана в оренду за рішенням місцевої ради, один раз по кожному виду використання п.4 ст.116 ЗК України. Закріплений розмір за домоволодінням земельної ділянки становить 0, 12 га згідно правовстановлюючих документів, а фактичний розмір складає 0, 1511 га, отже розмір лишків складає 0, 0511 га. Вона має право отримати два державних акти на відповідні частини земельної ділянки, яка знаходиться у спільній частковій власності у разі можливості її поділу без втрати її цільового призначення. Для реалізації вищезгаданого права співвласникам необхідно звернутись з клопотанням про передачу надлишків у власність або надання у користування до органів міської ради. Передача земельної ділянки в оренду або для ведення садівництва має відбуватись у порядку статей 35, 93, 116, 118, 121, 123, 124 ЗК України та Закону України «Про оренду землі». Поскільки вони мають право на земельну ділянку в рівних долях, то вона бажає виділити собі в натурі 1/3 її частини до ст.20 Земельного кодексу України. Оскільки співвласники не дійшли згоди щодо порядку розташування надлишків земельної ділянки та зазначенням їх площі в користуванні кожному, то це питання теж повинно бути вирішено в суді.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зустрічний позов ОСОБА_1 не визнали, в ході розгляду справи уточнили свій основний позов і просили визначити конкретний порядок користування земельною ділянкою загальною площею 1510, 78 кв. м по АДРЕСА_1 , виділивши в їх користування 2/3 частки земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 1510, 78 кв. м, що становить 1007, 18 кв. м, а в користування відповідача ОСОБА_1 виділити належну їй 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної діялнки 1510, 78 кв. м, що становить 503, 59 кв. м.
При цьому, посилалися на те, що варіант визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з виділенням у їх користування 1007, 18 кв. м (або 2/3 частини) від загальної площі земельної ділянки 1510, 78 кв. м, а у користування ОСОБА_1 -503, 59 кв. м (або 1/3 частини) від загальної площі земельної ділянки 1510, 78 кв. м можливий у відповідності з висновком судової будівельно-технічної експертизи, яка повинна бути проведена з метою вирішення спірних питань.
ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не визнала і в ході розгляду справи неодноразово уточнювала свої позовні вимоги і просить: затвердити наданий нею варіант місця розташування та конфігурацію нормативної земельної ділянки, що передається у спільну часткову власність згідно рішення Київської міської ради №38/38 від 20.06.2002 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 10 га по лініях меж, зазначених у кресленні варіанту розподілу №2, запропонованого та розрахованого інженером-геодезистом Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика»; встановити між співвласниками ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 з іншого боку порядку користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 75:127:001, загальною площею 1510, 78 кв.м згідно варіанту розподілу №2, запропонованого та розрахованого інженером-геодезистом Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» в наступних розмірах:
А) ОСОБА_1 -земельну ділянку загальною площею 667, 96 кв. м, що включає в себе дві частини: перша частина площею 333, 33 кв. м (позначена бузковим кольором), друга частина площею 334, 63 кв. м (позначена голубим кольором);
Б) ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3 -земельну ділянку загальною площею 843, 11 кв. м, що включає в себе дві частини: перша частина площею 666, 66 кв. м (позначена жовтим кольором), друга частина площею 176, 45 кв. м (позначена голубим кольором).
При цьому, мотивує свої уточнені вимоги тим, що відповідно до висновку судово-будівельної експертизи провести поділ земельної ділянки між співвласниками неможливо, тому вона надає висновок фахівця, що існує варіант поділу і можливо реально відокремлено користуватися частинами земельної ділянки, і цей варіант буде сприяти нормальному користуванню садибним будинком, мережами водопостачання та каналізації, енергопостачання, дворовою вбиральнею, зазначаючи, що лишки в розмірі 0, 03178 га не вилучались, жодних скарг щодо неправомірних дій будь-хто (сусіди, держкомзем) не подавали, таких доказів суду не подано. У фактичному користуванні осіб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 знаходиться земельна ділянка площею 843, 11 кв. м, яка складає 2/3 частин від нормативної земельної ділянки 0, 10 га + відрізок площею 176, 45 кв. м-лишки, у її фактичному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 667, 96 кв. м, яка складається з двох відрізків: відрізок площею 333, 33 кв. м, який складає 1/3 частину від нормативної земельної ділянки площею 0, 10 га + відрізок 334, 63 кв. м-це лишки.
Представники ОСОБА_1 позовні вимоги своєї довірительниці в судовому засіданні підтримали.
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їх представник проти уточнених позовних вимог ОСОБА_1 заперечують, вважаючи їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на дійсних обставинах справи.
Ухвалою Святошинського райсуду м. Києва від 20.12.2013 залишено без розгляду основний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: Головне управління земельних ресурсів м. Києва, Головне управління Держземагенства у м. Києві про визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою. Ухвала суду набрала законної сили.
Відповідач Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) належним чином про час, місце слухання справи повідомлявся, його представник неодноразово в судові засідання не з`являвся, тому суд, враховуючи думку учасників судового розгляду, матеріали та обставини справи, вважає за можливе вирішити без його участі спір відповідно до ст. 169 ЦПК України.
Представники третьої особи Головного управління Держземагенства у м. Києві покладаються на розсуд суду при вирішенні спору по суті, пояснивши, що вирішення спірних питань не зачіпає законні права та інтереси Головного управління Держземагенства у м. Києві.
Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, представників сторін, третьої особи, з`ясувавши обставини справи, заслухавши показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є співвласниками в рівних долях жилого будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2001 р., виданого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою. Рішенням виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих від 20.05.1954 р. №828 ОСОБА_5 була надана земельна ділянка для будівництва будинку в розмірі 0, 12 га за адресою: АДРЕСА_1 ), та складений акт про відведення в натурі вказаної земельної ділянки. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як співвласники домоволодіння, звернулися 8.08.2002 р. в Київське міське управління земельних ресурсів із завами про передачу їм безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 14, 40 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а 9.08.20012 р. вони подали відповідну заяву про виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку площею 0, 1440 га, розташовану по АДРЕСА_1 . Київською міською радою 20.06.2002 р. було прийняте рішення за №38/38 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок», в тому числі в спільну часткову власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 1/3 частини від 0, 10 га кожному співвласнику по АДРЕСА_1 відповідно до статей 81, 116, 118, 121 Земельного кодексу України. На виконання цього рішення топографо-геодезичним відділом №3 КП «КМЦЗК» та «ПЗ» у січні 2006 р. виконаний комплекс геодезичних робіт по встановленню в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки з позначенням на ній місця розташування її лишків, про що був складений акт від 2.02.2006 р., де зазначено площу земельної ділянки в 0, 1538 га. Рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 21.04.2009 р. поділений в натурі між сторонами по справі житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до висновку №8852/8853 судової будівельно-технічної експертизи від 2.02.2009 р. Державні акти на право власності на земельну ділянку сторонами по справі не отримувались (т.1. а.с.7-16, 25-30, 60-106, 116-119, 126-131, 202, т.2 а.с. 33-47, 92-103, т.3 а.с. 13).
Між сторонами по справі існують протиріччя та неузгодженість по порядку користування земельною ділянкою.
Згідно ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Згідно ст. 1225 ЦК України при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший розмір її не визначений заповітом.
Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.
Згідно ст. 118 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди, що передбачено статтею 120 Земельного кодексу України.
Згідно ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в таких розмірах: у селах-не більше 0, 25 га, в селищах-не більше 0, 15 га, в містах-не більше 0, 10 га.
Згідно ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділу належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у випадку неможливості вимагати відповідної компенсації.
Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру, їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до ст.88 Земельного Кодексу України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою. Це правило стосується тих випадків, коли жилий будинок було поділено в натурі. Якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташований будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
Згідно ст.120 Земельного Кодексу України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження.
Відповідно до наявних в справі правовстановчих документів (рішення органу влади про надання земельної ділянки під забудову від 20.05.1954 р., акту про відвід в натурі земельної ділянки від 21.05.1954 р., свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.2001 р.) за домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 1200 кв. м. (т.1.а.с.7, 8, 15, 16).
Саме в такому розмірі земельною ділянкою та визначених при її наданні межах можна встановлювати порядок користування нею між співвласниками домоволодіння. Ніяких інших рішень органів влади про зміну та закріплення в інших розмірах вказаної земельної ділянки не приймалось.
Суд не може погодитись з позовними вимогами ОСОБА_1 , в обгрунтування яких вона посилається на варіант розподілу 2, запропонованого та розрахованого інженером-геодезистом Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика» ОСОБА_6 (т.2.а.с. 194-201, 210-218, т.3.а.с.33-37).
Вказані фахівцем варіанти, і, зокрема, варіант №2, на застосуванні якого настоює ОСОБА_1 у своїх позовних вимогах, визначають порядок користування земельною ділянкою у двох частинах: між ОСОБА_1 з одної сторони та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з іншої сторони, між тим вказані особи є співвласниками будинку у рівних долях, фактично на даний період часу ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 є окремими сім`ями, житловий будинок поділено в натурі як між трьома співвласниками, у будинку існують окремі входи в жилі приміщення, що займають співвідповідачі. Спеціаліст ОСОБА_6 не розмежовує і ОСОБА_1 у позові також не вирізняє порядок користування земельною ділянкою саме для кожного із трьох співвласників, віддаючи перевагу тільки двом частинам в разі встановлення порядку користування, не розмежовуючи варіанти і для ОСОБА_2 , і для ОСОБА_3 кожному окремо.
У варіанті №2 розподілу з виділенням у користування земельної ділянки спеціаліста ОСОБА_6 вказується розмір земельної ділянки, що передається сторонам для користування без лишків, в 999, 54 кв. м, хоча по рішенню Київради розмір цієї земельної ділянки, що передається у спільну приватну власність, визначений в 1000 кв. м, з чим суд не може погодитись.
Крім того, рішення Київради є діючим, не оспорювалось ніким із сторін, в природі також існує рішення виконкому Києво-Святошинської райради депутатів трудящих від 20.05.1954 р. №823 про надання земельної ділянки площею 1200 кв. м, тому суд виходить з діючих вказаних документів, прийнятих органами влади в межах своєї компетенції, при вирішенні спору по суті.
Два варіанти порядку користування земельною ділянкою співвласникам будинковолодіння були зазначенні висновком експерта №10535/12-43 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 10.07.2013 р. Експерт зазначила у своєму висновку, що надати варіанти повного ізольованого (одне від одного) порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з площі 0, 10 га відповідно до їх ідеальних части співвласників (1/3 та 2/3), з врахуванням вимог нормативних документів неможливо у зв`язку з планувальним рішенням будинку та його фактичним користуванням (т.2. а.с.107-124).
Питання для проведення експертизи на вільний розсуд формувались сторонами по справі, які й були зазначені судом в ухвалі про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Але, ОСОБА_1 не згодна з вказаним висновком експерта щодо визначення порядку користування спірною земельною ділянкою, пред`явивши позовні вимоги з своїм варіантом порядку користування земельною ділянкою.
Такий варіант ОСОБА_1 порядку користування земельною ділянкою відповідачі по справі, їх представник не сприймають, вважаючи його неприйнятним для них, як співвласників домоволодіння, ущімлюючим їх законні права та інтереси по необхідності обслуговування та експлуатації жилого будинку, надвірних будівель та споруд.
В свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 28.02.2001 р., виданого державним нотаріусом сторонам по справі, зазначається, що спадкове майно складається з жилого будинку, жилий будинок під літ. «А», цегляний, розташований на земельній ділянці площею 1200 кв.м, жилою площею 61, 5 кв. м, з надвірними будівлями: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «Г», спорудження №1-3.
Але, рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 21.04.2009 р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку було поділено житловий будинок АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток, належних співвласникам. Надвірні будівлі: сарай під літ. «Б», вбиральня під літ. «Г», спорудження №1-3 не були об`єктом поділу. Отже, вони юридично продовжують перебувати у спільній частковій власності та користуванні. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 з варіантом встановлення порядку користування земельною ділянкою не враховують розташування надвірних будівель та споруд, як це вбачається з копій технічних паспортів на жилий будинок (домоволодіння), виготовлених 20.10.2000 р., 17.08.2001 р., виготовлених Київським міським бюро технічної інвентаризації на час отримання сторонами по справі свідоцтв про право на спадщину у вигляді жилого будинку за заповітом (т.1.а.с.87-100).
Суд не може погодитись з вимогою ОСОБА_1 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, куди вона включає і лишки в 334, 63 кв. м та 176, 45 кв. м, визначених спеціалістом ОСОБА_6 у виготовлених нею варіантах розподілу та планах ділянки, оскільки питання щодо надання в користування лишків землі вирішує відповідно до вимог Земельного кодексу України в м. Києві виключно Київська міська рада. Відповідного звернення ОСОБА_1 чи інших співвласників будинку до Київської міської ради про надання у користування лишків землі не було. Київська міська рада не є відповідачем по справі, до неї позовних вимог не пред`явлено, суд самостійно в порядку ст. 33 ЦПК України не вправі притягувати вказану особу до участі в справі в якості співвідповідача, таке право належить лише позивачу по справі.
Суд діє в межах заявлених позовних вимог, а тому не може погодитись з позовними вимогами ОСОБА_1 про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, бо такі вимоги не узгоджуються з законодавчими нормами, що регулюють вирішення таких спірних питань, та не співвідносяться з дійсними обставинами справи. 
Суд вважає, що не має законних підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 в частині затвердження наданого нею варіанту місця розташування та конфігурації нормативної земельної ділянки, що передається у спільну часткову власність згідно рішення Київської міської ради №38/38 від 20.06.2002 р. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0, 10 га по лініях меж, зазначених у кресленні варіанту розподілу №2, запропонованого та розрахованого інженером-геодезистом Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем «Київгеоінформатика». В кадастровій справі ПА-9114 по технічному звіту КП «Київський міський центр земельного кадастру та приватизації землі», який виготовлявся зі складання державних актів на право спільної часткової власності на земельну ділянку, існує схема теодолітного ходу, абрис земельної ділянки, план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі, акт здачі прийомки перенесених в натуру (на місцевості) меж земельної ділянки від 10.09.2002 р., з підписами сторін по справі (а.с.60-106, 126-131).
До повноважень суду не віднесено в порядку ст. 15 ЦПК України вирішення такої вимоги, як затвердження варіанту місця розташування та конфігурації земельної ділянки.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили факт існування між співвласниками будинку спору по користуванню земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , що існує останні роки, по якій вони не можуть дійти згоди.
Суд при вирішенні спору діє відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, враховуючи надані та витребувані судом докази.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 1225 Цивільного Кодексу України ст.ст. 9, 88, 89, 116, 118, 120, 121, 158 Земельного Кодексу України, ст.ст.10, 15, 60, 169, 212, 214, 215 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), третя особа: Головне управління Держземагенства у м. Києві про визначення конкретного порядку користування земельною ділянкою.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя