| Справа №: 398/3477/26

провадження №: 2/398/3563/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"14" серпня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Орловського В.В., з участю секретаря судового засідання Харіної Д.В., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:
Стислий виклад позицій сторін
Товариство з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” 27 травня 2026 року звернулося до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 5 273,81 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.09.2018 року між первісним кредитором Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 22031000087130. Позивач зазначає, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 5 273,81 грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту — 2 250,43 грн, заборгованості по відсотках — 947,08 грн та заборгованості по комісії — 2 076,30 грн.
15 грудня 2021 року право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ТОВ “ЦИКЛ ФІНАНС” на підставі Договору факторингу № 15/12/21, у зв`язку з чим позивач набув статусу нового кредитора.
Відзиву на позовну заяву відповідачка не подавала

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, позивач та його представник були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. У позовній заяві представник позивача просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Заяв та клопотань від сторін до суду не надходило.
Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що дійсно 27 вересня 2018 року отримала кредит в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» у м. Дніпро, кошти були потрібні їй на лікування дитини, і що вона частково погашала заборгованість. Разом з тим відповідачка зазначила, що нарахування комісії за кредитним договором не відповідає закону, а сплачені нею кошти безпідставно зараховані первісним кредитором у рахунок погашення такої комісії. 
Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. 

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Укладення кредитного договору, його умови та видача коштів
Відповідно до Паспорта споживчого кредиту від 27 вересня 2018 року, ОСОБА_1 ознайомилася з умовами кредитування, а АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконало переддоговірний обов`язок надати інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій. Паспорт підписаний власноручно відповідачкою.
27 вересня 2018 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 22031000087130. Договір укладено у письмовій формі, індивідуальна частина договору та Графік платежів власноруч підписані позичальницею.
Згідно з індивідуальною частиною договору (пункти 1.2, 1.3) сторони погодили такі основні умови кредитування:
сума кредиту — 5 767,45 грн, цільове призначення — на споживчі потреби;
строк кредитування — 12 місяців: кінцева дата повернення кредиту — 27 вересня 2019 року;
процентна ставка за користування кредитом — фіксована, нараховується у розмірі 0,001 % річних на строкову заборгованість та 56,0 % річних на прострочену заборгованість;
щомісячна комісія за обслуговування кредиту — 6,0 % від суми кредиту.
Умови щодо щомісячної комісії сформульовані у Кредитному договорі так:
пункт 1.1: «Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках»;
пункт 1.2: «Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 6.0% від Суми Кредиту», що з огляду на суму кредиту 5 767,45 грн становить 346,05 грн на місяць;
пункт 1.3: «Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.»;
пункт 2.1: «Платежі з погашення заборгованості за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом та Щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів, далі -- Обов`язковий платіж», дата і розмір якого визначені Графіком платежів (пункт 2.2).
Відповідно до Графіка платежів (Розділ 4 Договору, невід`ємна його частина) погашення заборгованості здійснюється дванадцятьма щомісячними Обов`язковими платежами у розмірі 826,67 грн, до складу яких включено погашення суми кредиту --- 480,62 грн та комісію --- 346,05 грн. Розмір комісії є незмінним протягом усього строку кредитування і не залежить від залишку заборгованості за кредитом; загальна її сума за Графіком становить 4 152,60 грн.
У Графіку платежів комісія у розмірі 346,05 грн віднесена банком до групи колонок «платежі за додаткові та супутні послуги» --- «банку, у тому числі», а саме до колонки «інші послуги банку». Водночас колонки «за ведення рахунку» та «комісія за надання кредиту» містять нульові значення, а колонка «розрахунково-касове обслуговування» не заповнена (позначена «х»). У цій самій колонці «інші послуги банку» відображено і разовий платіж 1 526,68 грн у дату видачі кредиту, який за пунктом 1.5 Договору є страховим платежем на користь ПрАТ СК «УНІКА ЖИТТЯ».
Ані пункт 1.2, ані Розділ 4, ані будь-яке інше положення Кредитного договору чи Паспорта споживчого кредиту не розкривають змісту поняття «обслуговування Кредиту» і не містять переліку тих «інших послуг банку», за які справляється щомісячна комісія. Згідно з преамбулою Договору терміни, що в ньому використовуються, вживаються у значеннях, наведених в Універсальному договорі банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (УДБО), до якого відповідачка приєдналася шляхом підписання Заяви-згоди № 4732408 від 27 вересня 2018 року, а за пунктом 3.3 Договору інші умови кредитування також викладені в УДБО. Проте ані тексту УДБО, ані тарифів банку, що діяли на дату укладення договору, позивач до матеріалів справи не надав.
Пунктом 1.4 Кредитного договору передбачено надання коштів шляхом їх зарахування на поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 , а пунктом 1.5 --- доручення клієнта банку в дату видачі кредиту здійснити договірне списання з цього рахунку суми страхового платежу у розмірі 1 526,68 грн на користь ПрАТ СК «УНІКА ЖИТТЯ» згідно з договором добровільного страхування життя № ВР-22031000087130 від 27.09.2018 року, підписаним відповідачкою того ж дня.
На виконання умов зазначеного договору АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» 27 вересня 2018 року здійснило надання кредитних коштів. Фактичне отримання відповідачкою коштів у розмірі 5 767,45 грн та списання з них 1 526,68 грн страхового платежу підтверджується випискою по особовому рахунку про рух коштів за кредитним договором № 22031000087130, згідно з якою залишок у сумі 4 240,77 грн залишився у розпорядженні відповідачки. Подальше використання нею кредитних коштів підтверджується відображеними у виписці видатковими операціями за платіжною карткою. Факт отримання кредиту відповідачка у судовому засіданні підтвердила.

Порушення зобов`язання та розмір заборгованості
Згідно з наданими позивачем розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку відповідачка ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, здійснюючи платежі частково та з порушенням Графіка платежів.
За час дії договору відповідачкою сплачено на користь первісного кредитора 5 601,82 грн, з яких банком спрямовано: 3 517,02 грн — на погашення кредиту (тіла) (Це сума колонок «Погашення кредиту» (1 590,28 грн) та «Погашення простроченої заборгованості» (1 926,74 грн) з Додатка 1), 8,50 грн — на погашення процентів та 2 076,30 грн — на погашення нарахованої щомісячної комісії за обслуговування кредиту (Це сума колонок «Погашення комісій» (692,10 грн) та «Погашення прострочених» (1 384,20 грн) з Додатка 3).
Відповідно до розрахунку, складеного АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» станом на 14.12.2021 року, у зв`язку з порушенням умов договору утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 5 273,81 грн та складається із:
заборгованості за кредитом (тілом кредиту) — 2 250,43 грн;
заборгованості за відсотками — 947,08 грн;
заборгованості за комісією — 2 076,30 грн.
Як вбачається з Додатка 2 до розрахунку заборгованості, нарахування процентів здійснювалося первісним кредитором за період з 27.09.2018 року по 31.03.2020 року. Станом на 27 вересня 2019 року, тобто на кінцеву дату повернення кредиту, загальна заборгованість за процентами становила 256,66 грн; решта процентів у розмірі 690,42 грн нарахована за період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, тобто після спливу строку кредитування.
Штрафи, пеня, а також 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем до стягнення не заявлялися.

Перехід права вимоги
15 грудня 2021 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (Клієнт) та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого банк відступив новому кредитору права грошових вимог до боржників.
Перехід до позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 22031000087130 від 27.09.2018 року підтверджується Витягом з Реєстру боржників (Додаток № 1 до Договору факторингу), згідно з яким право вимоги відступлено із зафіксованою сумою заборгованості у розмірі 5 273,81 грн (з яких: 2 250,43 грн — заборгованість за тілом кредиту; 947,08 грн — заборгованість за відсотками; 2 076,30 грн — заборгованість за комісією).
Факт передачі прав вимоги засвідчується підписаними 15.12.2021 року Актом приймання-передачі Реєстру боржників (Додаток № 2) та Актом приймання-передачі прав вимог (Додаток № 3). Виконання позивачем зобов`язань щодо оплати за відступлені права вимоги підтверджується платіжною інструкцією № 3251 від 15.12.2021 року.
Крім того, 09.02.2026 року позивач направив на адресу відповідачки досудову вимогу вих. № 67515 про погашення кредитної заборгованості, яка містила повідомлення про відступлення права вимоги та нові реквізити для сплати боргу на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС».

Норми права, які застосував суд
За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом включають, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків щодо погашення заборгованості, а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про споживче кредитування» у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин); у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правові висновки Верховного Суду, що застосовані у справі
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць; умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункт 31.29). Врахувавши, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про нікчемність відповідних умов кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів (пункт 32.8). Велика Палата також зазначила, що якщо сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину; суд повинен розглянути такі заперечення й вирішити спір по суті, а висновок про нікчемність правочину зазначити у мотивувальній частині судового рішення (пункт 33.5).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що :
“згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» …
Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування”.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.”
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а поведінка боржника після цієї дати не може бути підставою для застосування наслідків, передбачених статтею 1048 ЦК України.

Мотивована оцінка і висновки суду
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідачки та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 27 вересня 2018 року між первісним кредитором АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та відповідачкою ОСОБА_1 виникли цивільно-правові відносини на підставі кредитного договору № 22031000087130. Відповідачка власноручно підписала індивідуальну частину договору з Графіком платежів та Паспорт споживчого кредиту, погодившись із їхніми умовами; належне виконання первісним кредитором обов`язку з видачі коштів підтверджується випискою по рахунку та не заперечується відповідачкою.
У подальшому, на підставі Договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року, право грошової вимоги до відповідачки перейшло до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», відтак позивач набув статусу нового кредитора, що належним чином підтверджено матеріалами справи.
Відповідачка свої зобов`язання за кредитом належним чином не виконувала, докази повного погашення нею заборгованості відсутні.

Щодо заборгованості за комісією
Вирішуючи питання про правомірність нарахування щомісячної комісії, суд виходить з такого.
Закон України «Про споживче кредитування» дозволяє кредитодавцю встановлювати у договорі про споживчий кредит комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8). Водночас така комісія має бути платою за реальну додаткову чи супутню послугу, зміст якої погоджено зі споживачем. Умова про оплатність послуги, яку кредитодавець за законом зобов`язаний надавати безоплатно, обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, і є нікчемною (ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону).
Зі змісту пунктів 1.1, 1.2, 1.3, 2.1 та Розділу 4 Кредитного договору вбачається, що спірна комісія встановлена як плата за «обслуговування Кредиту», сплачується щомісяця у складі Обов`язкового платежу і віднесена самим банком у Графіку платежів до «інших послуг банку». При цьому колонки Графіка «за ведення рахунку» та «комісія за надання кредиту» заповнені нулями, а колонка «розрахунково-касове обслуговування» не заповнена взагалі, тобто банк прямо засвідчив, що ця комісія не є платою за жодну з названих послуг. Змісту поняття «обслуговування Кредиту» договір не розкриває, переліку «інших послуг банку» не містить, а Універсальний договір банківського обслуговування і тарифи банку, до яких відсилають преамбула та пункт 3.3 Договору, позивачем не надані, у зв`язку з чим установити з них перелік і вартість таких послуг неможливо.Також відсутні дані про підписання відповідачем такого Універсального договору та тарифів.
За таких обставин суд доходить висновку, що умови пунктів 1.2, 2.1 та Розділу 4 Кредитного договору належить тлумачити так, що єдиним обов`язком банку, який кореспондує обов`язку позичальника щомісячно сплачувати цю комісію, є супроводження кредиту протягом строку його дії, тобто по суті надання споживачу інформації про поточний стан його заборгованості, про суми та строки належних до сплати платежів. На користь такого тлумачення свідчить і те, що комісія встановлена у фіксованому розмірі 346,05 грн і сплачується однаково щомісяця протягом усього строку кредитування — незалежно від залишку заборгованості, від фактичного користування рахунком та від будь-якого звернення споживача, тобто не пов`язана з жодною окремою послугою, яка надавалася б на його вимогу та обсяг якої змінювався б.
Проте саме таку інформацію кредитодавець згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» зобов`язаний надавати споживачу на його вимогу безоплатно, але не частіше одного разу на місяць. Отже, встановлена пунктом 1.2 Кредитного договору щомісячна комісія за обслуговування кредиту за своїм змістом є платою за послугу, яку за законом має бути надано безоплатно.
Показовим є й співвідношення платежів за договором: за Графіком платежів сукупний розмір щомісячної комісії за 12 місяців становить 4 152,60 грн, тобто майже дорівнює сумі, яку відповідачка фактично отримала у своє розпорядження (4 240,77 грн), і у декілька разів перевищує суму процентів, нарахованих за визначеною договором ставкою 0,001 % річних (955,58 грн). Це додатково підтверджує, що спірна комісія не має еквівалента у вигляді реальної додаткової чи супутньої послуги банку.
З урахуванням наведеного та правових висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 496/3134/19, Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 204/224/21 та Верховного Суду у справі № 202/5330/19, умови пунктів 1.2, 2.1 та Розділу 4 Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Нікчемний правочин є недійсним у силу закону, його визнання недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України), і він не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідні заперечення відповідачки, заявлені нею у судовому засіданні, є обґрунтованими.
Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості за комісією у розмірі 2 076,30 грн задоволенню не підлягає.

Щодо заборгованості за тілом кредиту
Як установлено судом, за час дії договору первісним кредитором було спрямовано 2 076,30 грн зі сплачених відповідачкою коштів на погашення щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Оскільки умова договору про сплату цієї комісії є нікчемною, вказані кошти були одержані банком без достатньої правової підстави, а їх зарахування у рахунок неіснуючого зобов`язання не може бути визнане правомірним.
Згідно з імперативними вимогами щодо черговості погашення, встановленими частиною першою статті 19 Закону України «Про споживче кредитування», у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом, і лише в третю чергу — неустойка та інші платежі відповідно до договору. Отже, сплачені відповідачкою 2 076,30 грн підлягають зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за основним боргом (тілом кредиту).
Таким чином, заявлений позивачем залишок тіла кредиту у розмірі 2 250,43 грн підлягає зменшенню на суму безпідставно спрямованої на погашення комісії 2 076,30 грн. Реальний залишок основного боргу, що підлягає стягненню з відповідачки, становить 174,13 грн.

Щодо заборгованості за відсотками
Оцінюючи правомірність нарахування заборгованості за відсотками у розмірі 947,08 грн, суд виходить з того, що строк кредитування сторони визначили у 12 місяців із кінцевою датою повернення кредиту 27 вересня 2019 року; умов про автоматичну пролонгацію договору його індивідуальна частина не містить. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом обмежене погодженим сторонами строком кредитування.
Як вбачається з Додатка 2 до розрахунку заборгованості, станом на 27 вересня 2019 року загальна заборгованість відповідачки за процентами становила 256,66 грн, тоді як решта процентів у розмірі 690,42 грн нарахована первісним кредитором у період з жовтня 2019 року по березень 2020 року, тобто після спливу строку кредитування. За таких обставин вимога про стягнення процентів є обґрунтованою лише в частині 256,66 грн; у стягненні 690,42 грн процентів, нарахованих поза межами строку кредитування, належить відмовити. Наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, позивач до стягнення не заявляв.
Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності (ст. 13, 81 ЦПК України) обов`язок надати правильний детальний розрахунок покладається на позивача, а його спростування — на відповідача. Суд не здійснює самостійного поденного бухгалтерського перерахунку заборгованості замість сторони. Оскільки відповідачка не надала власного контррозрахунку та не спростувала арифметичної правильності нарахувань, суд приймає розрахунок позивача в частині сум, нарахованих у межах строку кредитування, як такий, що відповідає умовам договору.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» підлягають частковому задоволенню. Стягненню з відповідачки підлягає заборгованість у загальному розмірі 430,79 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 174,13 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 256,66 грн. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Загальна сума заявлених позивачем майнових вимог становить 5 273,81 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 430,79 грн, що становить 8,17 % від заявленої суми позову.
Позивачем документально підтверджено понесення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн (платіжна інструкція № СЗ-1773 від 15.05.2026 року) та витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3 500,00 грн (на підставі Договору про надання правової допомоги № 43453613 від 01.04.2026 року, Додаткової угоди № 22031000087130 від 13.05.2026 року, Детального опису робіт та Акту № 22031000087130 від 13.05.2026 року, складених за участю адвоката Дорошенко М.А., а також платіжної інструкції № 379 від 15.05.2026 року).
Враховуючи часткове задоволення позову, а також відсутність клопотань чи заперечень відповідачки щодо заявленої суми витрат позивача на правничу допомогу, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: судовий збір у розмірі 217,52 грн (2 662,40 грн ? 8,17 %) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 285,95 грн (3 500,00 грн ? 8,17 %).
Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 158, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” заборгованість за кредитним договором № 22031000087130 від 27.09.2018 року у загальному розмірі 430 (чотириста тридцять) гривень 79 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС” судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 217 (двісті сімнадцять) гривень 52 копійки та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 95 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “ЦИКЛ ФІНАНС”, код ЄДРПОУ 43453613, адреса місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 14 серпня 2026 року.

Суддя В.В. Орловський