РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 293/1123/26
Провадження № 2/293/953/2026
14 вересня 2026 року | селище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Проценко Л.Й.
за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
29.07.2026 ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в особі представника Кудіної А.В., яка діє на підставі довіреності від 30.12.2025, звернулось до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. За змістом позову позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики №71742634 в розмірі 20 954,51 грн, з яких:
- 6 915,68 грн. – заборгованість за основною сумою боргу;
- 484,10 грн – заборгованість за відсотками;
- 13 554,73 грн – заборгованість за пеняю.
В обґрунтування позову зазначає, що 29.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 , укладено договір надання коштів у кредит №71742634, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі визначеній у договорі.
27.03.2025 між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників №14 від 26.08.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20 954,51 грн.
Зазначає, що відповідно до п.1.3 Договору факторингу ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ», повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних ТОВ «ФК «ЄАПБ» надати інформацію передбачену чинним законодавством про ТОВ «ФК «ЄАПБ» у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства.
Позивач вказує, що всупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання та заборгованість за договором не погасив ні перед первісним кредитором, ні перед фактором (позивачем).
З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду головуючій судді Проценко Л.Й.
З метою визначення підсудності справи відповідно до вимог ч.8 ст.187 ЦПК України суд звернувся з запитом до Єдиного державного демографічного реєстру.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» за запитом судді Проценко Л.Й. відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Суд ухвалою від 11.08.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання суд призначив на 12 год. 30 хв. 14.09.2026 (а.с.62).
14.09.2026 сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивач в судове засідання повноважного представника не направив, у позовній заяві просить розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач причини неявки до суду не повідомив,у порядку ст. 178 ЦПК України у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав. Про день та час розгляду справи повідомлений судовою повісткою направленою на адресу місця реєстрації. Однак конверт повернувся до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.64).
Відповідно до вимог п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді, оскільки днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку.
Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд розглядає справу за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 8 ст.178 ЦПК України.
В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.
Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження
29.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит ( з комісією за надання кредиту) №71742634.
Відповідно до визначених в договорі умов, сума кредиту становить – 1000,00 грн; строк кредитування – 7 днів; процентна ставка /день – 0,285% (фіксована); комісія за надання кредиту – 5,00 % від суми наданого кредиту, що в грошовому виразі складає 50,00 грн. (п.2.2.1 – 2.2.4 договору)
Дата надання кредиту – 29.03.2025; дата повернення кредиту (останній день) 04.04.2025; денна процентна ставка/день – 0,999%, проценти за надстрокове користування кредитом (його частиною) – 4,00% /день; пеня – 4,00 % день, орієнтовна реальна річна процентна ставка – 6013,34 %, орієнтовна загальна вартість кредиту – 1069,95 грн.
Умови договору підтверджуються такою у додатку №1 до договору надання коштів в кредит (з комісією за надання кредиту) №71742634 від 29.03.2025 – Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також підписаний сторонами електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно цієї таблиці сума кредиту становить 1000 грн., проценти за користування кредитом – 19,95 грн; комісія за надання кредиту – 50,00 грн; загальна вартість кредиту – 1069,95 грн. (а.с.13).
Із квитанції Таскомбанк вбачається, що 31.03.2025 о 03:32:20 здійснено транзакцію по зарахування на платіжну картку НОМЕР_1 – 6 000 грн., ЄДРПОУ платника 39861924 (а.с.14). 
27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладений договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" відступило на користь ТОВ "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників (а.с.15-19).
Про перехід та набуття таких прав вимоги заборгованості за кредитним договором до відповідача, окрім договору факторингу, позивач додає копію додаткової угоди №8 від 26.08.2025, та копію акта прийому передачі Реєстру боржників №14 від 26.08.2025 за договором факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, копію платіжної інструкції №96 від 29.08.2025, витяг з реєстру боржників №14 від 26.08.2025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 20 954,51 грн., з яких: 6 915,68 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 484,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, 13 554,73 грн сума заборгованості за пенею (а.с. 20-23).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором складеного первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» від 24.12.2025 відповідачу видано кредит: 29.03.2025 – 1000 грн;, 31.03.2025 – 6000 грн. Відповідач здійснив дві оплати, а саме: 04.04.2025 – 490,00 грн; 12.04.2025 – 760,75 грн, тобто на суму 1250,75 грн.
Згідно цього розрахунку заборгованість відповідача за період з 29.03.2025 по 26.08.2025 становить 20 954,50 грн. з яких:
-заборгованість за тілом кредиту – 6915,68 грн;
-заборгованість по процентах – 484,10 грн;
-заборгованість по пені – 13 554,73 грн. (а.с.24-26).
ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. 
За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Тобто, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України « Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.ч. 3,4,8 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Згідно з ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
V. Оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що між сторонами у справі виникли взаємовідносини з приводу стягнення заборгованості за договором про надання коштів в кредит, укладеним в електронній формі.
Договір укладено сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюються до договору, укладеного в письмовій формі.
Згідно п.2.2.1-2.2.4 договору сума кредиту становить – 1000,00 грн; строк кредитування – 7 днів, процентна ставка – 0,285 %, комісія за надання кредиту – 5,00 % від суми наданого кредиту, що становить 50,00 грн.
Натомість розрахунок заборгованості складений первісним кредитором містить вказівку на те, що відповідачу надано кредит в сумі – 1000 грн. (29.03.2025) та 6000,00 грн. (31.03.2025).
Однак, матеріали справи не містять підтвердження зарахування на рахунок відповідача наданих в кредит коштів в розмірі – 1000,00 грн.
Натомість, надана позивачем квитанція Таскомбанк від 31.03.2025 про зарахування на платіжну картку НОМЕР_1 – 6 000 грн., ЄДРПОУ платника НОМЕР_2 не містить відомостей про те, що саме на виконання умов спірного договору №71742634 від 29.03.2025 чи додаткової угоди до нього були перераховані кошти в сумі 6000 грн., а тому суд не визнає її належним доказом по справі.
Водночас за положеннями частини 2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Разом з тим, доказів отримання відповідачем ОСОБА_1 від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первинний позикодавець) грошових коштів матеріали справи не містять.
Так, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання грошових коштів ОСОБА_1 на умовах позики від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором про надання коштів в кредит №71742634 від 29.03.2025.
При цьому сам факт укладення 29.03.2025 договору позики між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 не свідчить про фактичне отримання грошових коштів відповідачем в момент його підписання, а лише вказує про можливість надання позичальнику кредиту в безготівковій формі на банківський рахунок позичальника. 
Надану позивачем квитанцію про перерахування 6000 грн. на картковий рахунок відповідача суд не бере уваги, оскільки вона не містить підтвердження, що саме ці кошти перераховані первісним відповідачем на виконання договору №71742634 від 29.03.2025 чи додаткової угоди до нього, тому не є належним доказом по справі. 
При цьому, будь-яких фінансово-бухгалтерських документів про перерахування грошових коштів в сумі 1000 грн. на виконання умов договору №71742634 від 29.03.2025 позивачем суду не надано. Крім того, матеріали справи не містять доказу укладення між позивачем та первісним кредитором договору позики чи додаткової угоди договору №71742634 від 29.03.2025 про збільшення суми позики, розміром 6000 грн та отримання їх відповідачем. 
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 у справі № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунка, а також прибуткові та видаткові касові ордери в разі внесення грошей до каси підприємства.
Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною.
Відповідно п. 1.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх учасників безготівкових розрахунків, а також на стягувачів та обов`язкові для виконання ними. Безготівкові розрахунки перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді. Дана Інструкція встановлює правила використання під час здійснення розрахункових операцій таких видів платіжних інструментів: меморіального ордера, платіжного доручення, платіжної вимоги- доручення, платіжної вимоги, розрахункового чека, інкасового доручення (розпорядження).
Електронний розрахунковий документ документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, включаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами.
З урахуванням викладеного, належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями вказаної Інструкції, який заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу та містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документу банком платника.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачу відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості.
Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів за Договором №71742634 від 29.03.2025.
Окрім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем грошових коштів на умовах позики та користування ними, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Інформація, яка зазначена в розрахунку заборгованості за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Разом з тим, в розрахунку первісного позивача зазначено, що відповідач сплатив 1250,75 грн, кінцевою датою погашення є 12.04.2025, що може бути розцінено судом як повну сплату заборгованості по основному боргу та відсотках за вказаним договором, та відсутність заборгованості за договором про надання коштів в кредит (з комісією за надання кредиту) №71742634 від 29.03.2025.
Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання коштів в кредит (з комісією за надання кредиту) №71742634 від 29.03.2025 слід відмовити.
VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ
Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то на підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 89, 247,259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів в кредит (з комісією за надання кредиту) №71742634 від 29.03.2025 – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: 
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місця знаходження: 07400, м.Бровари, вул. Лісова, буд. 2, код ЄДРПОУ 35625014

Відповідач: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення виготовлене 14.09.2026

Головуюча суддя | Людмила ПРОЦЕНКО