Справа № 357/10392/26
1-кп/357/1030/26 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2026 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2026 за № 12026111250000146, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Біла Церква Київської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, із професійно-технічною освітою, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, 

У С Т А Н О В И В:

1. До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026111250000146, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2026, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України. 

2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 01.06.2026 близько 16 год 00 хв на власному автомобілі марки ВАЗ 2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, проїздив по вул. Панаса Мирного (Гоголя) м. Узин Білоцерківського району Київської області. На узбіччі дороги по вул. Панаса Мирного (Гоголя), неподалік домоволодіння №106 у м. Узин Білоцерківського району Київської області, він помітив автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, який на праві законного користування належить ОСОБА_5 . 
Цього ж дня, близько 16 год 05 хв реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 зупинився біля автомобіля марки ВАЗ 2108 реєстраційний номер НОМЕР_2 , переконавшись у відсутності сторонніх осіб підійшов до багажника автомобіля, який був відчинений.
ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який неодноразово продовжений та діє по даний час, відчинив багажник, який був не замкнутий, виявив акумуляторну батарею марки «RACING FORCE Premium» 60 Ah, жовтого кольору вартістю 2 649 грн 24 коп, яку взяв до рук переніс до свого автомобіля. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, через незачинений багажник проник до середини автомобіля марки ВАЗ 2108 та перебуваючи в салоні автомобіля відчинив кришку капоту, після чого вийшов з автомобіля та з моторного відсіку умисно, таємно викрав акумуляторну батарею марки «Volthor ultra»,60 Ah, чорного кольору, вартістю 3 224 грн 44 коп. 
Після цього ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме відвіз до свого місця проживання.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 5 873 гривні 68 копійок.
Окрім цього, 01.06.2026, близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в салоні автомобіля марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, який на праві законного користування належить ОСОБА_5 , виявив у відсіку для попільнички свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_2 законним користувачем якого є ОСОБА_5 .
У подальшому,  ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що вказаний документ є важливим особистим документом, втрата якого істотно ускладнює реалізацію особою своїх прав, свобод та законних інтересів, діючи умисно, незаконно заволодів зазначеним документом та розпорядився ним на власний розсуд.
За таких обставин  ОСОБА_4 привласнив офіційний документ з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 357 КК України, а також таємно викрав чуже майно (вчинив крадіжку) в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

3. Формулювання статті (частин статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Частина 4 статті 185 КК України передбачає кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.
Санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Частина 3 ст. 357 КК України передбачає відповідальність за незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.
Санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження (прокурор) не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому суд, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю і беззаперечно погодився з викладеними в обвинувальному акті обставинами та не оспорював їх. Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Крім того, обвинувачений додатково пояснив, що тривалий час перебував із потерпілим ОСОБА_5 у неприязних відносинах. За його словами, потерпілий був винен йому грошові кошти та уникав будь-якого спілкування з ним. У зв`язку з цим 01.06.2026 приблизно о 16–17 годині, проїжджаючи по вул. Панаса Мирного у м. Узин Київської області, він помітив автомобіль ВАЗ 2108 червоного кольору, яким користувався потерпілий. У цей момент, за його твердженням, у нього виник умисел забрати з автомобіля будь-яке майно, щоб спонукати ОСОБА_5 вийти з ним на зв`язок.

Обвинувачений зазначив, що двері автомобіля були зачинені, однак багажне відділення не було замкнене. Відкривши багажник, він виявив акумуляторну батарею, яку переніс до свого автомобіля. Після цього через багажне відділення потрапив до салону автомобіля, звідки відкрив капот та демонтував ще одну акумуляторну батарею. Крім того, оглянувши салон автомобіля, у попільничці виявив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке поклав до кишені, а також зняв із автомобіля державні номерні знаки. В подальшому викрадені акумуляторні батареї перевіз до свого помешкання власним автомобілем.
Обвинувачений визнав, що своїми діями вчинив неправильно, зазначив, що конфлікт із потерпілим необхідно було вирішувати у законний спосіб, а не шляхом самовільного заволодіння його майном. Повідомив, що щиро кається у вчиненому, повністю повернув потерпілому вилучене майно та просив суворо його не карати.
Надані обвинуваченим показання є логічними, послідовними, узгоджуються з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами, встановленими під час досудового розслідування та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.
За викладених обставин Суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а також незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Санкція ч. 3 ст. 357 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , Суд відповідно до статей 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив два кримінальні правопорушення, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, тобто належить до кримінальних правопорушень найменшого ступеня тяжкості. Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, дітей на утриманні не має, раніше не судимий.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, пояснив мотиви своїх дій, повернув потерпілому викрадене майно та критично оцінив власну поведінку.
З урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, а також відсутності обставин, які його обтяжують, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій відповідних статей Кримінального кодексу України із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Відтак суд призначає ОСОБА_4 покарання:
за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 3 ст. 357 КК України – у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На переконання суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень і відповідає засадам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та його достатності.

7.Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
7.1. Цивільний позов.
Цивільний позов у справі не заявлявся. 

7.2.Процесуальні витрати.
Відповідно до вимог п. 13 ч. 1 ст. 368 та ч. 4 ст. 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат.
Питання про відшкодування понесених процесуальних витрат стороною обвинувачення чи стороною захисту не піднімалось.

7.3.Винагорода викривачу.
Підстави для виплати винагороди викривачу у цьому кримінальному провадженні відсутні.

7.4. Спеціальна конфіскація.
Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

7.5.Заходи забезпечення кримінального провадження.
7.5.1.Запобіжні заходи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого приймає рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 09.06.2026 відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці, тобто до 9 серпня 2026 року включно, із покладенням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України.
За таких обставин на момент ухвалення вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_4 діє запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Прокурор в судовому засіданні не просила залишити запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання в силі до набрання вироком законної сили. Зважаючи на належну поведінку обвинуваченого суд також не вбачає в цьому необхідності.

7.5.2.Арешт майна.
Згідно з ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації щодо майна, на яке накладено арешт.
У цьому провадженні арешт на майно не накладався, а тому відсутні підстави для скасування арешту майна.

7.5.3.Щодо речових доказів і документів.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Постановою заступника начальника СВ ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області від 03.06.2026 про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, у цьому кримінальному провадженні визнано речовим доказом паперовий конверт коричневого кольору з об`єктами дослідження та спецпакет № NPU 5707325 в середині якого знаходиться замок з багажника, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, що знаходиться за адресою: вул. Заводська, 3, с. Рокитне, Білоцерківський район Київська область.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, суд вирішує речові докази, а саме:
-паперовий конверт коричневого кольору з об`єктами дослідження – знищити
-замок з багажника, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція № 145) – повернути володільцю ОСОБА_5 . 
Керуючись статтями 100, 124, 368, 374, 381-382, 395, 475, 532 КПК України, Суд

У Х В А Л И В:

1.  ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України.
1.1. Призначити  ОСОБА_4  покарання:
за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;
за ч. 3 ст. 357 КК України – у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.
1.2. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 , за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
1.3. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку строком на 1 (один) рік.
1.4. На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

2. Скасувати застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Рокитнянського районного суду Київської області від 09.06.2026 у справі 375/1314/26 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
3. Речові докази, а саме: 
-паперовий конверт коричневого кольору з об`єктами дослідження – знищити
-замок з багажника, який передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області (квитанція № 145) – повернути володільцю ОСОБА_5 . 
4. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених частиною першою статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
5. Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_6