ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2026 року м. Дніпро Справа № 908/3100/23

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя: Чус О.В. (доповідач), 
судді: Кощеєв І.М., Андрейчук Л.В.
секретар судового засідання Солодова І.М.
за участю:
від позивача: Аксарін Р.М. (поза межами суду) - адвокат;
від відповідача: Шостак Д.Ю. (поза межами суду) - самопредставництво; 
від третьої особи: не з`явився; 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 (повне рішення складено 09.01.2024, суддя Азізбекян Т.А.) у справі № 908/3100/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання», м. Запоріжжя
до відповідача Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Запоріжжя
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя, 
про стягнення грошової суми,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.
05.10.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява №9063 від 26.09.2023 Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» до Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області про стягнення заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 в розмірі 3 104 223,71 грн., яка складається з 3 073 905,74 грн. основного боргу та 30 317,97 грн. 3% річних.
Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго», 69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, код ЄДРПОУ 00130926.
Позов обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 2214 від 11.01.2022 про постачання електричної енергії споживачу щодо оплати спожитої електричної енергії за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 на суму 3 073 905,74 грн. За прострочення оплати позивач нарахував 3% річних за період з 29.05.2023 по 25.09.2023 в сумі 30 317,97 грн., які просить стягнути з відповідача разом із сумою основного боргу. Позовні вимоги заявлено на підставі ст.ст. 193, 230 ГК України, ст.ст. 16, 526, 530, 625, 610, 611, 612, 629 ЦК України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП України від 14.03.2018 № 312.
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023, в даній справі, позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області (72319, м. Мелітополь, Запорізька область, вул. Ярослава Мудрого, 13, код ЄДРПОУ 43749581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (69063, м. Запоріжжя, вул. Олександрівська, буд. 35, ідентифікаційний код 42093239) 3 073 905 (три мільйона сімдесят три тисячі дев`ятсот п`ять) грн. 74 коп. основного боргу, 30 317 (тридцять тисяч триста сімнадцять) грн 97 коп. 3% річних та 46563 (сорок шість тисяч п`ятсот шістдесят три) грн 36 коп. судового збору.
Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги, визнав обґрунтованими, правомірними та доведеними позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу за спожиту електричну енергію в сумі 3 073 905,74 грн. за період з 01.01.2022 по 08.11.2022; 30 317,97 грн. 3 % річних.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням суду, 13.12.2024, через систему "Електронний суд", Комунальна установа «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області звернулась до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: поновити відповідачу пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23; прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у справі; скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23 та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Скаржник вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права (ст.ст. 86, 236-238 ГПК України).
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Мелітопольська міська територіальна громада внесена до даного переліку як тимчасово окупована територія з 25.02.2022.
На теперішній час у місті Мелітополь представниками окупаційної влади за підтримки військових формувань Російської Федерації захоплено усі адміністративні будівлі установ, організацій, закладів, підприємств, що підпорядковані Мелітопольській міській раді Запорізькій області та її виконавчому комітету, у т.ч. будівля КУ «Водно-спортивний комплекс» ММР ЗО. За вказаним фактом УСБУ в Запорізькій області зареєстровано кримінальне провадження від 21.06.2022 за №22022080000000997.
З інформації наведеної у рішенні Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 за №908/3100/23 Акти приймання - передавання електричної енергії за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 не погоджені та не підписані Відповідачем. На сьогодні КУ «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області не має жодної правової підстави для підтвердження факту надання електричної енергії та обсягу начебто наданої Позивачем електричної енергії, адже відсутній доступ до будівлі установи з моменту повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України. Позивач також стверджує, що надіслав відповідні Акти прийняття-передачі на електронну пошту: 43749s8Iw@gmail.com вказану у Заяві-приєднанні до договору. З 24.02.2022 і по сьогодні доступ до зазначеної електронної пошти у Відповідача відсутній, оскільки єдина особа, яка мала до неї доступ залишилась на тимчасово окупованій території та зв`язок із нею втрачено. Технічна можливість відновити доступ до зазначеної поштової скриньки наразі відсутня.
Частина 2 статті 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (вказана норма набула чинності 20.03.2022) визначає, що на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами заборонено. Таким чином, позивач, починаючи з 20.03.2022 не має права постачати електричну енергію лініями електропередач, а третя особа ПАТ «Запоріжжяобленерго» не має право її розподіляти до об`єктів нерухомого майна, розташованих на тимчасово окупованій території, зокрема, до об`єкту нерухомого майна щодо якого було укладено договір з Відповідачем.
На даний час неможливо відслідкувати, до яких об`єктів нерухомості, яка саме електрична енергія та який її обсяг було поставлено на тимчасово окуповану територію. Відповідно до інформації зазначеної у оскаржуваному судовому рішенні 17.10.2023 Публічним акціонерним товариством «Запоріжжяобленерго» на електронну пошту суду надійшли пояснення, в яких ПАТ «Запоріжжяобленерго» як оператор системи підтверджує, що в період з січня по листопад 2022 року відповідачу за Договором про надання послуг з розподілу №2214 було надано послуг з розподілу в обсязі 686 937 кВт/год. Водночас, відповідно до п. 3.3 Договору про розподіл електричної енергії за №2214 для визначення обсягів споживання електричної енергії за розрахунковий період о 24-00 год, в останній день місяця Споживач (відповідно Відповідач) самостійно або в присутності представника Оператора системи (субспоживача) відповідно до точок розрахункового обліку, що наведені в Додатку №3 «Відомості про розрахункові засоби обліку електричної енергії» здійснює зняття показів розрахункових засобів обліку, що відповідають споживанню електричної енергії. Зафіксовані покази оформлюються «Актом про спожиту активну електричну енергію» 2-х примірниках. Відповідно до зазначеного Додатку №3 точки розрахункового обліку Споживача розміщено на зовнішній стіні будівлі КУ «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області. Отримати дані з визначених точок розрахункового обліку, які б надали змогу визначити хоча б обсяг фактично розподіленої електричної енергії у період з 24.02.2022 і по сьогодні неможливо, у зв`язку із захопленням приміщень вказаної будівлі військовими Російської Федерації, що також підтверджує неможливість встановлення обсягу поставленої та розподіленої електричної енергії, а також ставить під обґрунтовані сумніви достовірність листа за № 007-66/2800 від 16.03.2023 року адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ «Запоріжжяобленерго», щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії.
Апелянт зазначає, що з 24.02.2022 договірні відносини між сторонами зазнали дії форс-мажорних обставин. Надзвичайні та невідворотні обставини, які виникли в результаті збройної агресії Російської Федерації, окупації м. Мелітополя та негативні наслідки правового, соціального, гуманітарного характеру визнані на державному рівні та не вимагають підтвердження висновком недержавної самоврядної організації.
Судом попередньої інстанції не було надано належної правової оцінки усім наявним доказам, а саме в частині наявності/відсутності підстав для задоволення вимог Позивача та проігноровано факт тимчасової окупації м. Мелітополя з 25.02.2022, що суттєво впливає на обставини справи. Оскаржуване рішення в частині стягнення заборгованості з лютого 2022 року по листопад 2022 року вимогам процесуального закону, а саме статтям 86, 236-238 ГПК України, не відповідає.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи.
20.01.2025 від ПАТ «Запоріжжяобленерго» до ЦАГС надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23 без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.
Відзив обґрунтований наступним.
ПАТ «Запоріжжяобленерго» вважає, що рішення суду першої інстанції є неупередженим, законним, обґрунтованим і ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а вимоги відповідача, викладені в апеляційній скарзі є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо застосування норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». У відповідності до ст. 13-1 цього Закону зазначено, що положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої п. 1 і 2 ч.1 ст. 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями. В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями. Отже, для застосування положення ст. 13-1 Закону щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи із 24.02.2022, необхідне окреме рішення Кабінету Міністрів України. Наразі таке рішення не приймалось.
В апеляційній скарзі Відповідач зазначає, що акти про спожиту електричну енергію в спірний період Оператору системи не надавались, а тому обсяги за цей період не можуть бути нараховані. На це ПАТ «Запоріжжяобленерго» повідомляє, що при визначенні обсягів споживання електричної енергії споживачів, електроустановки яких знаходяться на тимчасово окупованих територіях, оператор системи керувався вимогами ПРРЕЕ, ККОЕЕ та Договору з урахуванням особливостей, встановлених Положенням про особливості постачання електричної енергії споживачам та розрахунків між учасниками роздрібного ринку електричної енергії у період дії в Україні воєнного стану, затвердженого Наказом Міністерства енергетики України №148 від 13.04.2022 (далі Положення). Положення є спеціальною нормою права, яка регулювала правовідносини, що виникли між учасниками ринку в умовах воєнного стану. Тому, у зв`язку із ненадходженням від споживача актів про обсяги спожитої електричної енергії за спірний період (січень-листопад 2022), розрахунок оператором системи був здійснений у відповідності до цього Положення. Підпунктом 2 пункту 9 Положення регламентується порядок визначення обсягів спожитої електричної енергії на тимчасово окупованих територіях в період оголошеного в Україні воєнного стану, якого дотримувався оператор системи протягом дії зазначеного нормативно-правового акту. Так, відповідно до вказаної норми обсяги споживання електричної енергії на територіях, на яких ведуться бойові дії, або на тимчасово окупованих територіях визначаються: з урахуванням фактичних показів лічильника(ів) у разі отримання таких показів за допомогою засобів дистанційної передачі даних (АСКОЕ) або переданих споживачем чи персоналом оператора системи, або постачальником послуг комерційного обліку (ППКО), або постачальником електричної енергії (для населення); приймаються рівними нулю за період(и) відсутності електропостачання тривалістю більше ніж 24 години в розрахунковому періоді для споживачів, об`єкти яких заживлені від певного вузла/району/області електричних мереж оператора системи, з яких був відсутній відпуск електричної енергії споживачам; приймаються рівними нулю - з дня пошкодження/руйнування електроустановки споживача до непридатного для споживання стану відповідно до підтвердженої оператором системи або Держенергонаглядом заяви споживача; у порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, для кожної категорії споживачів (побутові, малі непобутові, інші непобутові) за їх середньодобовим споживанням в аналогічному періоді попереднього року із застосуванням коефіцієнта приросту/зниження споживання електричної енергії, розрахованого для відповідного періоду та території ліцензованої діяльності оператора системи, що здійснюють розподіл електричної енергії відповідному споживачу. Споживач (апелянт) не недав Оператору системи(Третій особі) підтвердженої інформації, яка б давала на той час можливість визначати обсяги рівними нулю.
За таких обставин, вважаємо, що і позивач, і третя особа діяли у відповідності до чинного законодавства, діючих договорів та наданих органами виконавчої влади в межах їх повноважень роз`яснень, тобто мали нормативне підґрунтя та договірні зобов`язання щодо надання послуг споживачам на тимчасово окуповані території Запорізької області. Отже, вважаємо, що судом першої інстанції повно та детально досліджені надані сторонами докази, всебічно та неупереджено з`ясовані обставини справи, ухвалено обґрунтоване та законне рішення.
Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Верхогляд Т.А., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.12.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 908/3100/23. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/3100/23.
01.01.2025 матеріали справи надійшли до ЦАГС.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.01.2025 визнано поважними підстави пропуску строку на подання апеляційної скарги та відновлено строк на подання апеляційної скарги на рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 28.05.2025 о 10:20 год.
22.05.2025 від ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» до ЦАГС надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №908/3100/23, в якому просить зупинити провадження у даній справі №908/3100/23 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 у касаційному порядку.
У судовому засіданні 28.05.2025 колегією суддів оголошено вступну та резолютивну частини ухвали Центрального апеляційного господарського суду, якою зупинено провадження за апеляційною скаргою Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23 до закінчення перегляду справи №908/1162/23 у касаційному порядку Об`єднаною Палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.02.2026 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23; розгляд апеляційної скарги Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23 призначено у судовому засіданні на 03.06.2026 о 12:20 год. 
03.02.2026 АТ «Запоріжжяобленерго» до ЦАГС надійшло клопотання, в якому просить зупинити провадження у справі №908/3100/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23.
03.02.2026 АТ «Запоріжжяобленерго» до ЦАГС надійшло клопотання (вх.№1104/26 від 03.02.2026), в якому просить змінити найменування третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача у справі № 908/3100/23 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго». До зазначеного клопотання надано нову редакцію Статуту АТ «Запоріжжяобленерго», затверджену 07.05.2025 протоколом річних загальних зборів акціонерів, витяг №35146808 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16.05.2025.
Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання третьої особи (вх.№1104/26 від 03.02.2026), дійшла висновку про наявність підстав для його задоволення та зміни найменування третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача у справі № 908/3100/23 з Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» на Акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго».
06.02.2026 від ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» до ЦАГС надійшло клопотання, в якому просить зупинити провадження у справі № 908/3100/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 280/5808/23.
26.05.2026 від АТ «Запоріжжяобленерго» до ЦАГС надійшло клопотання, в якому просить провадження у справі №908/3100/23 зупинити, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/1218/23.
29.05.2026 від ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» до ЦАГС надійшло клопотання, в якому просить провадження у справі №908/3100/23 зупинити, до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/1218/23.
У судове засідання 03.06.2026 з`явилися представники позивача та відповідача. Третя особа явку уповноваженого представника не забезпечила.
Головуючий суддя доповів про надходження клопотань від позивача та третьої особи про зупинення провадження у даній справі до розгляду справ № 280/5808/23 та №916/1218/23.
Представник позивача підтримав клопотання про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 916/1218/23; натомість, клопотання про зупинення провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №280/5808/23 просив залишити без розгляду, оскільки у ньому вже відпала необхідність.
У судовому засіданні 03.06.2026, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів оголосила перерву до 29.07.2026 о 12:30 год.
На підставі розпорядження керівника апарату суду №620/26 від 28.07.2026, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Верхогляд Т.А., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2026 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Андрейчук Л.В., Кощеєв І.М.
У судове засідання 29.07.2026 з`явилися представники позивача та відповідача. Третя особа у справі явку уповноваженого представника не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином (т. 1, а.с. 242 на звороті).
Розглянувши клопотання учасників справи про зупинення провадження у справі № 908/3100/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справ № 916/1218/23 та № 280/5808/23, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для їх задоволення з огляду на таке.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Зазначена норма є диспозитивною та надає суду право, а не покладає обов`язок зупиняти провадження, а відтак застосовується лише за наявності беззаперечних і достатніх підстав.
Ключовою умовою для зупинення провадження є подібність правовідносин, яка оцінюється за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями, причому змістовий критерій є визначальним. Правовідносини не вважаються подібними, якщо вони відрізняються за предметом і підставами позову, умовами застосування правових норм та суб`єктним складом. У даній справі колегія суддів встановила відсутність подібності правовідносин зі справами, на які посилаються заявники.
Щодо справи № 916/1218/23.
У цій справі позов заявлено Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "Херсонобленерго" про стягнення заборгованості за договором про врегулювання небалансів електричної енергії, де дані комерційного обліку частково формувалися на тимчасово окупованій території.
Натомість у справі № 908/3100/23 предметом спору є вимога про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу за період з 01.01.2022 по 08.11.2022, а також 3 % річних, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання.
Відмінності у правовій природі зобов`язань (врегулювання небалансів, на відміну від постачання споживачу), підставах позову та механізмі формування даних комерційного обліку свідчать про відсутність подібності правовідносин, що унеможливлює застосування пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України.
Щодо справи № 280/5808/23.
Ця справа розглядається в порядку адміністративного судочинства за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слов`янський пух Україна" до Запорізької митниці про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Суб`єктний склад (учасники митних правовідносин), предмет та підстави позову (оскарження дій митного органу) є принципово відмінними від господарського спору про стягнення заборгованості за електричну енергію. Така відмінність виключає подібність правовідносин у розумінні процесуального закону, оскільки спільним для цих справ є лише загальний контекст застосування окремих норм Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тоді як правова природа, суб`єктний склад та предмет спору є різними.
Крім того, судова колегія звертає увагу, що інститут зупинення провадження є винятковим механізмом, який застосовується лише тоді, коли розгляд справи є об`єктивно неможливим до вирішення іншої справи, і зібрані докази не дозволяють самостійно встановити обставини справи. У цій справі суд має достатньо доказів для самостійного вирішення спору, а застосування норм матеріального права, зокрема, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», може бути здійснене судом без очікування висновків Великої Палати Верховного Суду в інших справах.
Ураховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотань ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» та АТ «Запоріжжяобленерго» про зупинення провадження у справі № 908/3100/23 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справ № 916/1218/23 та № 280/5808/23.
У судовому засіданні 29.07.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.
Встановлені судом обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» є суб`єктом господарювання, який утворився під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу від постачання електричної енергії згідно з п. 13 Розділу XVII Прикінцеві та перехідні Положення Закону України «Про ринок електричної енергії» та починаючи з 01.01.2019 ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Запорізької області.
Відповідно до статей 6, 63 та пункту 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії"" (далі - Закон) Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 26.10.2018 було прийнято Постанову № 1268, якою було затверджено "Методичні рекомендації щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, а також рекомендовано суб`єктам господарювання, які провадять діяльність з передачі електричної енергії локальними (місцевими) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом, які мають намір отримати ліцензію на розподіл електричної енергії та на яких не поширюються вимоги пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону, здійснити передачу даних побутових та малих непобутових споживачів відповідному постачальнику універсальної послуги на закріпленій території відповідно до Методичних рекомендацій до дня, що є останнім днем здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом.
Відповідно до п. 8 Постанови від 14.03.2018 № 312 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (редакція станом на 01.01.2019) «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - ПРРЕЕ) Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Згідно з пп.1.2.15. п.1.2. ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Між ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» (постачальником) та КУ «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області (споживачем) було укладено договір № 2214 від 11.01.2022 про постачання електричної енергії споживачу (далі -Договір) шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції Постачальника - Додаток 2 до Договору, для чого Споживач подав електропостачальнику заяву-приєднання - Додаток 3 до Договору.
Згідно з розділом 2 договору «Предмет Договору» Постачальник (позивач) постачає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити Постачальнику вартість поставленої електричної енергії у розмірах, строки та порядку згідно з умовами цього Договору.
Згідно з розділом 5 Договору «Ціни, порядок обліку і оплати електричної енергії» Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами, що встановлюються за результатами проведеної процедури закупівлі, передбаченої Законом України «Про публічні закупівлі». Спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Позивача - додаток 2 до Договору. 
Відповідно до п. 4.3 ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 4.12. ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.
Згідно з п. 3 Додатку 2 до Договору «Спосіб оплати» розрахунковим періодом є календарний місяць, який встановлюється з 1 числа розрахункового місяця до останнього числа розрахункового місяця. Платежі за спожиту електричну енергію здійснюються у наступному порядку:
на протязі 5 банківських днів за відповідний розрахунковий період на підставі акту прийняття-передавання товарної продукції та рахунку за спожиту електричну енергію.
Відповідно до п. 6 Додатку 2 до Договору рахунок на проведення остаточного розрахунку самостійно отримується Споживачем до 10 числа місяця (включно), наступного за розрахунковим. У разі не отримання представником Споживача рахунків для здійснення, передбачених умовами Договору платежів, відповідні рахунки направляються Споживачу поштовим зв`язком, кур`єром, або направляються Постачальником за допомогою інтернет-сервісу на електронну адресу Споживача, вказану в заяві - приєднання. Оплата рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не більше ніж протягом 5 робочих днів від дати його отримання Споживачем.
За твердженням позивача, загальний обсяг використаної електричної енергії КУ «Водно-спортивний комплекс» за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 склав 686 937 кВт/год на загальну суму 3 073 905,74 грн.
Спожитий обсяг електричної енергії Споживача підтверджений листом за № 007-66/2800 від 16.03.2023 адміністратора комерційного обліку, функції якого в Запорізькій області виконує ПАТ «Запоріжжяобленерго», щодо фактичного обсягу спожитої електричної енергії з щомісячною розбивкою за ЕІС - кодом точки комерційного обліку.
Даним повідомленням ОСР надає постачальнику електричної енергії дані про фактичний обсяг, період споживання за ЕІС-кодами точками розподілу Споживача з щомісячною розбивкою.
В порушення умов Договору в частині оплати вартості електричної енергії та п. 4.12 ПРРЕЕ у відповідача виник борг за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 в сумі 3 073 905,74 грн.
Позивачем на електрону адресу відповідача направлялись вимога № б/н від 19.05.2023 щодо погашення боргу за спожиту електричну енергію на суму 3 073 905,74 грн., Акт звіряння взаємних розрахунків за постачання електричної енергії по договору від 11.01.2022 за № 2214, рахунки на сплату заборгованості за період з 01.01.2022 - 08.11.2022 та Акти прийняття-передавання товарної продукції за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 
Проте, вказана вимога залишена відповідачем без реагування, сума заборгованості не погашена.
На підставі вищевикладених обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції, яким позовні вимоги задоволені.
Предметом позовних вимог у даній справі є стягнення з Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області (м. Мелітополь) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» (м. Запоріжжя) заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 в розмірі 3 104 223,71 грн., яка складається з 3 073 905,74 грн. основного боргу та 30 317,97 грн. 3% річних.
У контексті спірних правовідносин та доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає про таке.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду переглянув у касаційному порядку постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 про стягнення боргу за спожитий у листопаді - грудні 2022 року обсяг електроенергії на об`єкті, який знаходиться у місті Мелітополі. До закінчення перегляду судового рішення Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 908/1162/23 зупинялося апеляційне провадження у цій справі № 908/3100/23.
Предметом розгляду Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду було питання застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону № 1207-VII до правовідносин, які виникли у період із лютого 2022 року по грудень 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».
Відповідно до пунктів 1, 3 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, водні об`єкти або їх частини, що знаходяться на цих територіях (пункт 1); інша сухопутна територія України, внутрішні морські води і територіальне море України, визнані в умовах воєнного стану тимчасово окупованими у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку (пункт 3).
Так, у справі № 908/1162/23 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові без змін, зокрема, виснував, що Законом України від 16.11.2022 № 2764-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо деяких питань визначення правового статусу тимчасово окупованих територій України в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2764-ІХ) частину третю статті 1 Закону № 1207-VII було викладено в редакції, відповідно до якої дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Діюча редакція цієї норми (згідно зі змінами, внесеними Законом України від 11.04.2023 № 3050-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно») вказує, що дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, які передбачені у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Як зазначив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, із 07.05.2022 ані пункт 7 частини першої статті 1-1, ані пункт 1 частини третьої статті 3 Закону № 1207-VII не містили (і зараз також не містять) жодних посилань на те, що статус тимчасово окупованих вказані у них території набувають залежно від наявності чи відсутності (а так само і дати ухвалення) будь-якого рішення того чи іншого повноважного органу державної влади України - РНБО, Кабінету Міністрів України чи іншого органу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України 06.12.2022 затвердив постанову № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якої перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони України з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.
Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.
Однак відповідно до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 № 2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», правовий статус тимчасово окупованої Російською Федерацією території в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону № 1207-VII, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.
З огляду на викладене у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23, про поширення положень статті 13-1 Закону № 1207-VII на території, тимчасово окуповані в період воєнного стану, лише з огляду на загальновідомий факт окупації таких територій за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції у справі № 908/1162/23 про відмову в позові, зазначив про те, що: «… підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону № 1207-VII, є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні».
Колегія суддів під час перегляду рішення господарського суду у цій справі № 908/3100/23 ураховує наведені висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23, відповідно до положень частини четвертої статті 236 ГПК України, оскільки правовідносини у справах є подібними за змістовним критерієм.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, місцезнаходженням відповідача/ Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області, станом на 24.02.2022, було м. Мелітополь.
Апеляційний господарський суд у цій справі встановив, що відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, а також наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 датою окупації Мелітопольської міської територіальної громади визначено 25.02.2022.
Позивач у цій справі просив стягнути з відповідача заборгованість за електричну енергію в обсязі 686 937 кВт*год. за період з 01.01.2022 по 08.11.2022 на загальну суму 3 073 905,74 грн., з яких:
січень 2022 року - 163 894 кВт*год. на суму 733 392,88 грн.;
лютий 2022 року - 128 475 кВт*год. на суму 574 899,94 грн.;
березень 2022 року - 79 413 кВт*год. на суму 355 357,30 грн.;
квітень 2022 року - 116 660 кВт*год. на суму 522 030,17 грн.;
травень 2022 року - 79 215 кВт*год. на суму 354 471,29 грн.;
червень 2022 року - 29 485 кВт*год. на суму 131 939,48 грн.;
липень 2022 року - 28 081 кВт*год. на суму 125 656,86 грн.;
серпень 2022 року - 29 458 кВт*год. на суму 131 818,66 грн.;
вересень 2022 року - 14 786 кВт*год. на суму 66 164,40 грн.;
жовтень 2022 року - 10 872 кВт*год. на суму 48 650,03 грн.;
листопад 2022 року - 6 598 кВт*год. на суму 29 524,73 грн.
Тобто, ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» просило суд стягнути з Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області заборгованість за електроенергію у період, коли м. Мелітополь, де територіально знаходився відповідач, з 25.02.2022 вже було тимчасово окуповано військами РФ.
Відповідно до статті 13-1 Закону № 1207-VII (цей Закон доповнено статтею 13-1 згідно із Законом України від 01.07.2021 № 1618-IX «Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» та внесення змін до деяких законодавчих актів України» з подальшими змінами) її положення застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.
В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.
На період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.
Таким чином, апеляційний господарський суд констатує, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження у відповідній частині та висновує, що підставою для часткової відмови у позові у цій справі, враховуючи положення статті 13-1 Закону № 1207-VII, є заборона передачі електроенергії на тимчасово окуповану територію, при цьому факт тимчасової окупації міста Мелітополь Мелітопольської міської територіальної громади з 25.02.2022 є загальновідомим, що не потребує окремого доказування у цьому судовому провадженні.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що доведення/недоведення позивачем обставин фактичної поставки електроенергії на тимчасово окуповану територію, як і здійснення оплати за неї, не має правового значення для вирішення спору у цій справі.
Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 04.11.2025 у справі № 922/5404/23, від 09.03.2026 у справі №908/2241/23.
З урахуванням викладеного, позов про стягнення заборгованості за електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії споживачу №2214 від 11.01.2022 підлягає задоволенню частково, за період з 01.01.2022 по 24.02.2022 (до тимчасової окупації м. Мелітополь), в сумі 1 226 164,26 грн., розраховану наступним чином:
з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 733 392,88 грн.
+
з 01.02.2022 по 24.02.2022 - 492 771,38 грн. (574 899,94 грн. / 28 днів у лютому х 24 дні).
У контексті доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає, що обсяги електричної енергії у січні 2022 року (163 894 кВт*год.), лютому 2022 року (128 475 кВт*год.) підтверджуються складеними позивачем актами прийняття-передавання товарної продукції за договором про постачання електричної енергії споживачу №2214 від 11.01.2022, листом ПАТ «Запоріжжяобленерго» №007-66/2800 від 16.03.2023 (т. 1, а.с. 25, 25 на звороті, 16, 16 на звороті).
Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Позивачем за несвоєчасну оплату вартості електричної енергії заявлені вимоги про стягнення 3% річних за період з 29.05.2023 по 25.09.2023 в сумі 30 317,97 грн.
Ураховуючи вищезазначене, судова колегія констатує, що позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 12 093,67 грн., розраховані наступним чином: 
період нарахування, визначений позивачем: з 29.05.2023 по 25.09.2023 - 120 днів
3% річних = 1 226 164,26 грн. (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 120 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 12 093,67 грн.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з частиною 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржуване рішення - скасувати як таке, що прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права. Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Судові витрати.
Відповідно до пп. б), в) пункту 4 частини 1 статті 282 ГПК України, у постанові має бути зазначений новий розподіл судових витрат у разі скасування чи зміни рішення.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275-277, 282-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23 - задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 18.12.2023 у справі № 908/3100/23 - скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2022 по 24.02.2022 в розмірі 1 226 164,26 грн., 3% річних в розмірі 12 093,67 грн., судовий збір у розмірі 18 573,87 грн., про що видати наказ.
У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» на користь Комунальної установи «Водно-спортивний комплекс» Мелітопольської міської ради Запорізької області витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 33 587,38 грн., про що видати наказ.
Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
Повна постанова підписана суддями Чус О.В., Кощеєв І.М. 10.09.2026, суддею Андрейчук Л.В., у зв`язку з перебуванням у відпустці, ________________

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Л.В. Андрейчук