Справа №522/10279/26-Е
Провадження №2/522/8937/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2026 року          м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючої – судді Косіциної В.В., розглянувши розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:
15 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якій позивач просив стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.
За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, вона передана на розгляд судді Косіциній В.В.
Ухвалою суду від 16 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачеві надано 15-ти денний строк з моменту отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Копія вказаної ухвали доставлена до електронного кабінету відповідачки 17 липня 2026 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
31 липня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому відповідачка частково визнала позову, просила стягнути з неї аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щормісячно, починаючи з моменту звернення до суду із позовом до моменту досягнення дітьми повноліття.
03 серпня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, у якій заявниця просить суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_5 у розмірі 6 000,00 гривень щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
03 серпня 2026 року до Приморського районного суду м. Одеси від ОСОБА_2 надійшло клопотання про витребування доказів, у якому заявниця просила витребувати у ГСЦ МВС України копії документів, що стали підставою для державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 у період з квітня-травня на т/з Volkswagen Passat В8, зокрема, договору купівлі-продажу та документів, які містять відомості про вартість транспортного засобу для встановлення реальної вартості здійснених ним видатків.
Ухвалою суду від 24 серпня 2026 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви та повернуто її позивачеві за зустрічним позовом. У задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено.
Будь яких інших заяв або клопотань від учасників справи – не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували у шлюбі, зареєстрованому 23 липня 2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 липня 2026 року у справі №522/9704/26 шлюб між учасниками справи – розірвано.
В період шлюбу у подружжя народилися діти, а саме:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ;
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 .
Відповідно до статті 51 Конституції України, Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).
Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
На підтвердження того, що діти проживають з позивачем, останнім було подано:
- копію витягу з реєстру територіальної громади від 02.07.2026 №2026-011027557, відповідно до якого ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- копію витягу з реєстру територіальної громади від 02.07.2026 №2026/011027643, відповідно до якого ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- копію витягу з реєстру територіальної громади від 02.07.2026 №2026/011027642, відповідно до якого ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;
Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Суд додатково зазначає, що відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Це означає, що той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Так, у позовній заяві позивач наголошує на тому, що діти перебувають на його повному утриманні. Проте, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували такі витрати, зокрема, виписки по карті, інші платіжні документи тощо.
Також, звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, позивачем не надано будь-яких доказів того, що на момент звернення до суду, відповідачка спроможна сплачувати аліменти на утримання дитини у визначеному позивачем розмірі. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували отримання ОСОБА_2 заробітку (доходу), доказів того, що вона має банківські рахунки та/або банківські скриньки.
Також, позивачем не надано доказів про наявність у відповідача на праві власності майна (рухомого або нерухомого) та/або майнових прав, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Позивачем не надано доказів здійснення відповідачем витрат, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
З метою реалізації спільного наказу № 304/262 від 24.06.2024 Міністерства фінансів України та Державної судової адміністрації України «Про затвердження Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами Державної податкової служби України та Державної судової адміністрації України» державним підприємством «Інформаційні судові системи» реалізовано доступ до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків.
Судом було направлено запит до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідь з якого надійшла до суду 24.08.2026 №3217310, та з якої вбачається, що розмір доходу ОСОБА_2 складає:
- за 2023 рік – 7 217,16 гривень;
- за 2024 рік – 4 723,26 гривень;
- за 2025 рік – 89 059,18 гривень;
- за перший квартал 2026 року – 67 275,15 гривень.
На відміну від цього, розмір доходу ОСОБА_1 складає:
- за 2023 рік – 819 663,87 гривень;
- за 2024 рік – 846 648,28 гривень;
- за 2025 рік – 701 518,65 гривень.
07 липня 2023 року Державне підприємство «Інформаційні судові системи», яке належить до сфери управління Державної судової адміністрації України, реалізувало можливість отримання суддями інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Вказана можливість доступна в Електронному кабінеті судді за обраними параметрами пошуку за одним або декількома ідентифікаторами: 
- за суб`єктом права; 
- за суб`єктом речового права, обтяження – фізичної особи; 
- за суб`єктом речового права, обтяження – юридичної особи; за об`єктом нерухомого майна.
Також, відповідно до постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127, інформація з Державного реєстру прав в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія) або на підставі договорів про надання сервісної послуги, укладених з технічним адміністратором Державного реєстру прав, через інші інформаційні системи, що забезпечують ідентифікацію користувача з використанням засобів електронної ідентифікації з середнім або високим рівнем довіри (далі - інформаційні системи), надається особі, яка бажає отримати таку інформацію та ідентифікована з використанням засобів електронної ідентифікації з середнім або високим рівнем довіри.
Тому, суд як суб`єкт, що здійснює правосуддя може має відкритий доступ до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно як безпосередньо через підсистему Електронний суд так і через сайт Міністерства юстиції України.
Верховний Суд неодноразово висловлювався з приводу того, що отримання відомостей з відкритих джерел не є збиранням доказів та не може трактуватися як порушення принципу диспозитивності.
Так, наприклад, постанова КЦС ВС від 24.10.2024 № 752/8103/13-ц містить висновок про те, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.08.2026 №491189797, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5122584100:01:001:0118.
В той же час, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 24.08.2026 №491190064, відомості про зареєстроване право власності на будь-які об`єкти нерухомого майна за ОСОБА_1 – відсутні.
Також, через підсистему Електронний суд реалізовано доступ суддів до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
З метою встановлення наявності або відсутності у відповідачки об`єктів рухомого майна, судом було направлено запит до ЄДРТЗ, відповідь з якого надійшла 24.08.2026 за №3217516 та з якої вбачається, що відомості про зареєстровані за ОСОБА_2 об`єкти нерухомого майна – відсутні.
За ОСОБА_1 зареєстровано право власності на наступні об`єкти нерухомого майна:
- т/з ЗАЗ TF69YO, д.н. НОМЕР_4 ;
- т/з Volkswagen Passat В8, д.н. НОМЕР_5 ;
- причіп Y89814000C0A85056, д.н. НОМЕР_6 ;
- причіп НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 .
Вказана обставина підтверджується відповіддю з ЄДРТЗ від 24.08.2026 №3217486. З її змісту також вбачається, що т/з Volkswagen Passat В8, д.н. НОМЕР_5 та причіп НОМЕР_7 , д.н. НОМЕР_8 були придбані в 2026 році. Вартість т/з Volkswagen Passat В8, д.н. НОМЕР_5 склала 650 000,00 гривень, вартість причепа Y9911A305T0E61172, д.н. НОМЕР_8 становила 53 091,90 гривень.
Заперечуючи проти задоволення позову, відповідачка також зазначила, що позивач не повідомив суд про те, що їх третя спільна дитина ОСОБА_5 постійно проживає разом із нею за кордоном.
На підтвердження вказаної обставини, відповідачкою було подано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , зі змісту якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , матір`ю якого зазначена ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_1 .
На підтвердження факту того, що ОСОБА_5 спільно проживає разом із матір`ю, відповідачкою було подано:
- засвідчений витяг із бази даних реєстру населення від 21.07.2026, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_7 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (адреса проживання) 4507 DA Cхондейке (Buys Ballotstraat 84507 DA Schoondijke);
- засвідчений витяг із бази даних реєстру населення, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_2 (адреса проживання) 4507 DA Cхондейке (Buys Ballotstraat 84507 DA Schoondijke).
Вказана обставина не була спростована позивачем у справі.
Наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей не може звільняти одного з батьків від виконання обов`язку, пов`язаного з утриманням інших дітей. Проте, вказана обставина може бути врахована під час визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню.
Тому, суд враховуючи майновий стан відповідачки та наявність на її утриманні іншої неповнолітньої дитини вважає, що заявлений розмір аліментів - 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину відповідає критерію розумності, об`єктивності та справедливості.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
У справі ЄСПЛ «М. С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, та у рішенні «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. У § 54 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.
На думку суду, при вирішенні спорів, що стосуються дітей (в тому числі справи щодо стягнення аліментів) суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, оскільки, така категорія спорів є особливою через те, що дитина це не завжди захищений учасник суспільних відносин, а тому, визначаючи розмір аліментів, суд повинен брати до уваги найкращі інтереси дитини.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи:
(а) погляди дитини,
(б) індивідуальність дитини,
(в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин,
(г) піклування, захист і безпека дитини,
(ґ) вразливе положення,
(д) право дитини на здоров`я,
(е) право дитини на освіту (висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі №654/4307/19).
Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню із відповідача, суд враховуючи вік дітей, який характеризується активним фізичним та психологічним розвитком, їх індивідуальність, право на здоров`я та освіту, доходить до висновку про те, що аліменти у розмірі 1/6 від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення до суду до моменту досягнення старшою дитиною повноліття та аліменти у розмірі 1/8 від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту досягнення старшою дитиною повноліття та до досягнення молодшою дитиною повноліття будуть відповідати критерію розумності, об`єктивності та справедливості, та найголовніше відповідатимуть інтересам дітей, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Тому, суд доходить до висновку про наявність підстав для негайного виконання рішення задля належного забезпечення прав та свобод дитини в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 77, 79, 80, 141, 263 – 265, 279, 282-283 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з відповідача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_10 , на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 часток від видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з моменту звернення до суду, тобто, з 14 липня 2026 року до моменту досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Після досягнення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, тобто, з 17 квітня 2032 року, стягнути з відповідача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_10 , на користь позивача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі часток від видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до моменту досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Текст рішення складено та підписано 25 серпня 2026 року.

Суддя           Косіцина В.В.