Справа № 761/16665/25
Провадження № 2/761/2175/2026
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2026 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: Савицького О.А.,
при секретарі: Маковській Т.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Рент», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
ВСТАНОВИВ:

23.04.2025 р. року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ТОВ «УЛФ-Фінанс», ТОВ «ПРО Рент», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 209869,00 грн.,моральноі шкоди у розмірі 10000,00 грн., а також судових витрат у розмірі 2198 грн. 69 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.08.2024 року о 13 год. 50 хв. в м. Києві на перехресті вулиць Олени Теліги та Ольжича, мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу марки «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого являється ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», під керуванням відповідача ОСОБА_2 , та автомобілем «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності третій особі ОСОБА_3 , але на момент ДТП перебував у користуванні позивача ОСОБА_1 . Зазначена ДТП мала місце з вини відповідача, що підтверджується постановами Шевченківського районного суду м. Києва 25 вересня 2024 року та Київського апеляційного суду від 06 січня 2025 року, внаслідок якої були пошкоджені обидва транспортні засоби. Страховиком власника транспортного засобу марки «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , ПАТ «УКРАІНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», було здійснено виплату позивачу як особі, яка на законних підставах користувалась пошкодженим у ДТП транспортним засобом марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності у розмірі 156 800 грн. При цьому, вартість відновлювальних робіт транспортного засобу «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , згідно актів виконаних робіт станції техобслуговування «Autostapel» та видаткових накладних ФОП ОСОБА_4 щодо придбання запасних частин, становить 366 669 грн. 00 коп. За таких обставин, оскільки виплачене страхове відшкодування є недостатнім для повного відшкодування завданої йому шкоди, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 209869,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень), а тому звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, та призначено судове засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, разом з тим заперечувала проти проведення заочного розгляду справи.
Представник третьої особи ОСОБА_3 адвокат Свірєпова А.В. проти задоволення позовних вимог також не заперечувала та підтримала заперечення представника позивача проти винесення заочного рішення. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав.
Інші сторони були повідомлені належним чином, проте не скористалися своїми процесуальними правами на подання заяв по суті, приймати участь в судових засіданнях тощо. 
Враховуючи, що представник позивача заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, в суду не було законних підстав для ухвалення заочного рішення.
Вислухавши пояснення представника позивача адвоката Дьяконової О.М., представника третьої особи адвоката Свірєпової А.В., дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та об`єктивно оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 26.08.2024 року о 13 год. 50 хв. в м. Києві на перехресті вулиць Олени Теліги та Ольжича, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «SKODA», д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.п.10.1,12.1,12.3 ПДР, не вибрав безпечну швидкість для руху, при зміні напрямку руху не переконався в безпечності маневру та при виникненні перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, не вжив заходів щодо зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 . 
Внаслідок ДТП вказані транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.
Зазначена ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 вересня 2024 року у справі №761/33324/24, яка набрала законної сили після її апеляційного перегляду, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 06 січня 2025 року. 
В силу положень ч.6 ст. 82 ЦПК України вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, який під час ДТП керував автомобілем SKODA RAPID д.н.з. НОМЕР_1 ., внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 , яким на законних підставах керував позивач, та обставини даної ДТП не потребують доказування.
В процесі розгляду справи встановлено, що власником автомобіля SKODA RAPID д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова, шасі) НОМЕР_3 , тип кузова В1, рік випуску 2013, являється ТОВ «УЛФ-ФІНАНС». На момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля SKODA RAPID д.н.з. НОМЕР_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «УЛФ-ФІНАНС», була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «УКРАІНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», що підтверджується Полісом №ЕР-217754751 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.11.2023 року.
З копії листа ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» № 78325/ТФП від 24.02.2025 року вбачається, що транспортний засіб марки «Шкода», д.н.з. НОМЕР_1 був переданий у законне володіння та користування Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРО РЕНТ», код ЄДРПОУ 38804886, на підставі договору фінансового лізингу № 14042/10/22-Г від 27.10.2022 року, згідно якого усі ризики володіння та користування вищезгаданим транспортним засобом переходять до ТОВ «ПРО РЕНТ».
Згідно листа ТОВ «ПРО РЕНТ», 26.08.2024 року (коли сталася ДТП) ОСОБА_2 керував ТЗ SKODA RAPID д.н.з. НОМЕР_1 на підставі Договору користування автотранспортним засобом № 53/41 від 05 серпня 2024 року, укладеним між ТОВ «ПРО РЕНТ» та ОСОБА_2 .
За умовами вказаного договору власник надає, а користувач приймає в строкове користування автотранспортний засіб - легковий автомобіль марки: SKODA RAPID д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 , який належить власнику на підставі договору фінансового лізингу № 14042/10/22-Г від 27.10.2022 року (Розділ 1 «Предмет договору»). Термін користування ТЗ з «05» серпня 2024 року по «05» листопада 2024 року (п. 3.1. Договору) . Згідно пунктів 7.1, 7.2 Договору, Користувач несе повну відповідальність щодо користування ТЗ у тому числі цивільно-правову, адміністративну, кримінальну тощо. У разі вчинення ДТП з вини Користувача, Користувач несе відповідальність самостійно, відповідно до вимог діючого законодавства України. Власник НЕ НЕСЕ відповідальність за дії Користувача під час використання ТЗ останнім відповідно до умов цього договору. 
Згідно матеріалів справи, на момент ДТП відповідач керував автотранспортним засобом на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого 11.07.2023 року ТСУ 1244, яке було вилучено після ДТП та видано тимчасовий дозвіл серії НОМЕР_5 від 26 серпня 2024 року.
Також судом встановлено, що власником автомобіля «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 є ОСОБА_3 , яка на підставі усної домовленості та у відповідності до пункту 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передала належний їй автомобіль у постійне користування своєму батькові, ОСОБА_1 , який має посвідчення водія.
Отже позивач керував транспортним засобом «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії серії НОМЕР_7 , виданим Києво-Святошинським МРЕВ ДАЇ 11.12.2008 р., та реєстраційного документа на автомобіль СТК 076994. Право користування та розпорядження даним транспортним засобом позивачем підтверджується також довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Белан Н.О. 27.11.2024 року, зареєстрованою в реєстрі за № 1021. 
За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є, зокрема, діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За умовами ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ст. 1192 ЦКУ якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно частин 1 та 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Враховуючи те, що фактично автомобілем користувався позивач, останнім за власні кошти, відповідно до рахунків на проведення ремонтних робіт та на придбання запасних частин, було проведено ремонт пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 .
Тому, виходячи із імперативних вимог ст. 22 ЦК України позивач є особою, якій завдано збитків у результаті порушення його права оперативного управління та має право на відшкодування втрат, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобілю, яким він керував, а саме: витрат, які він зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Перелік пошкоджень автомобілю, які потребували ремонту, були зафіксовані у Актах огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 5.09.2024 року, складеними спеціалістом ПАТ «УКРАІНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» Твороговим І.В., якими позивач керувався при проведенні ремонтних робіт. 
Наявність та локалізація пошкоджень узгоджуються з матеріалами справи.
Як наголосив Верховний Суд зокрема, у справах №911/482/17, №910/12722/18, сформовано сталий висновок: якщо ремонт автомобіля вже фактично виконано (або виконується) на СТО, розмір збитків визначається на підставі первинних документів про фактичну вартість ремонту (актів виконаних робіт, рахунків).
У даній справі судом були ретельно досліджені надані позивачем фінансові документи для підтвердження сплати коштів за виконані роботи та придбані запчастини, які перелічені у актах виконаних робіт та видаткових накладних. 
Так, згідно актів виконаних робіт станції техобслуговування «Autostapel» та видаткових накладних ФОП ОСОБА_4 щодо придбання запасних частин, сукупна вартість виконаних ремонтних робіт та використаних для ремонту транспортного засобу «FORD», д.н.з. НОМЕР_2 запасних частин становить 366 669 грн. 00 коп. (триста шістдесят шість тисяч шістсот шістдесят дев`ять гривень 00 копійок), а саме.
Факт сплати коштів за роботи, які перелічені: у Акті виконаних робіт №1 від 23.12.2024 року підтверджується копіями чеків № 8gPeGRdah80 21.12.2024, № AENFlzDAHas 20.12/2024, № eESHOxO8QdE 23.12.2024 на загальну вартість робіт (послуг) 120370,00 (сто двадцять тисяч триста сімдесят гривень, 00 копійок); у Акті виконаних робіт №2 від 24.12.2024 року підтверджується копією чеку № LCbeBAjcRf0 24.12.2024 на загальну вартість робіт (послуг) 28560,00 грн. (двадцять вісім п`ятсот шістдесят гривень 00 копійок); у Акті виконаних робіт №3 від 27.12.2024 року, підтверджується копіями чеків № GDwWgwevnE 26.12.2024, 7A3ZfEVnFx8 27.12.2024) на загальну вартість робіт (послуг) 87780,00 грн. (вісімдесят сім тисяч сімсот вісімдесят гривень 00 копійок); у видатковій накладній ФОП ОСОБА_4 №1 від 13.12.2024 підтверджується копією чеку № Gb4FDVRCEm4 13.12.2024 на суму 43390,00 (сорок три тисячі триста дев`яносто гривень 00 копійок); у видатковій накладній ФОП ОСОБА_4 №2 від 14.12.2024 підтверджується копією чеку № 6659C6XKSI 14.12.2024) на суму 43955,00 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять гривень 00 копійок); у видатковій накладній ФОП ОСОБА_4 №3 від 16.12.2024 підтверджується копією чеку № LPr6ZRKaEwk 16.12.2024); товарним чеком Шинного центру «VIANOR» від 6 січня 2025 р. на суму 40664,00 (сорок тисяч шістсот шістдесят чотири гривні 00 копійок).
Водночас, враховуючи те, що дана ДТП була визнана ПАТ «УКРАІНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страховим випадком позивачу, на підставі страхового акту № 240001106234 від 20.01.2025 року, був виплачений страховий платіж у розмірі 156 800 грн.
Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже суд вважає, що з врахуванням виплаченого позивачу страхового відшкодування, непокритою цією страховою виплатою залишається сума матеріальної шкоди у розмірі 209869,00 грн. (366 669,00грн.- 156800,00 грн).
Враховуючи, що позивач, як користувач пошкодженого у ДТП транспортного засобу, що відбулась з вини відповідача, має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому шкоди, при цьому страховиком відповідача відшкодовано шкоду шляхом виплати страхового відшкодування у розмірі 156800,00 грн, при тому, що загальний розмір шкоди становить 366 669,00грн., а тому різниця між вказаними сумами у розмірі 209869,00 грн., як різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), підлягає відшкодуванню особою, яка безпосередньо завдала цю шкоду, тобто відповідачем, а тому суд вважає за необхідне стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України).
Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч.1 ст. 1167 ЦК України).
Таким чином, оскільки внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, було пошкоджено засіб пересування позивача, який використовувався щоденно в його інтересах, у зв`язку з чим позивач була тривалий час позбавлений можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені його життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту транспортного засобу вимагало значних додаткових зусиль та часу, суд, керуючись ст.ст. 23, 1167 ЦК України, вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду, яку з врахуванням обставин справи та тривалості порушеного права, визначає в розмірі 10000,00 грн, яка підлягає стягненню на його користь з відповідача.
За подання позовної заяви Позивач сплатив 2 198 грн. 69 копійок судового збору. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову ці витрати покладаються на відповідача, а тому вони підлягають стягненню на користь позивача.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 222 067 (двісті двадцять дві тисячі шістдесят сім) гривень 69 копійок, що складаються з 209 869,00 грн - відшкодування майнової шкоди; 10 000,00 грн - відшкодування моральної шкоди;
2 198,69 грн - витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 82, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «УЛФ-Фінанс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Про Рент», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 222 067 (двісті двадцять дві тисячі шістдесят сім) гривень 69 копійок, з яких: 209 869 (двісті дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок - майнова шкода; 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок - відшкодування моральної шкоди; 2 198 (дві тисячі сто дев`яносто вісім) гривень 69 копійок - судові витрати по сплаті судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: