Єдиний унікальний номер: 378/675/26 
Провадження № 2/378/572/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року   Ставищенський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді    Марущак Н.  М.,
за участю секретаря   Гончарук Ю. С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 , з посиланням на те, що 30.03.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 462629-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого ТОВ «Бізнес Позика» надав позичальнику кредит у сумі 15000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , вказаний при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Позичальник не виконав умови договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого станом на 13.05.2026 має заборгованість в розмірі 9135,16 грн., з яких 5604,64 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3530,52 грн. - заборгованість по процентам. 
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 9135,16 грн., понесені витрати на сплату судового збору. 
Ухвалою Ставищенського районного суду від 05.06.2026 відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 89).
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 95, 97) в позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника позивача (а. с. 11).
Відповідачка в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки, копії ухвали про відкриття за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 88, 93), проте, вказане поштове відправлення повернулось з довідкою відділення ПАТ «Укрпошта» з відміткою щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 100). Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не надала.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачки про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 ст. 178 ЦПК України.
Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.
30.03.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1  було укладено Договір № 462629-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». Вказаний договір відповідач підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8989 (п. 8) (а. с. 56 – 60).
Згідно вказаного договору ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. на 16 тижнів до 20.07.2023 (п. 2.1, п. 2.3), комісія за надання кредиту - 2250,00 грн. (п. 2.5). Стандартна процентна ставка - 2 % фіксована, знижена процентна ставка - 1,16103334 % фіксована (п. 2.4). Орієнтовна загальна вартість кредиту - 31520,00 грн. (п. 2.8). Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12182,98 % (п. 2.9). Підписанням цього договору відповідач (позичальник) підтвердила, що до укладення договору отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема, передбачену ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування" Паспорт споживчого кредиту, частиною другою ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (п. 7.3.1). Підписанням цього договору відповідач (позичальник) підтвердив, що обраний ним для комунікації та взаємодії за цим договором засобами зв`язку є: телефонний (іформування за номерами телефонів будь-якими доступними каналами, в т. ч. через SMS-повідомлення, через сервіси передачі даних (Viber, WhatsAPP, Telegram, тощо) та шляхом використання програмного забезпечення або технологій без залучення працівників кредитодавця, нового кредитора, колекторської компанії; електронний (з використанням електронної адреси та /або особистого кабінету) (п. 7.4.2) (а. с. 56 - 60).
Відповідно до договору кредит надається на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених зазначеним договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.
Пунктом 3.2.3 договору встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мала сплатити 20 липня 2023 року, загальний розмір платежів, які мала сплатити позичальник по кредитному договору складав 31520 грн., в тому числі: проценти за користування кредитом - 14270 грн.; кредит - 15000,00 грн.; комісія за надання кредиту - 2250,00 грн.
Матеріали справи містять також Пропозицію (оферту) укласти Договір № 462629-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма.) від 30.03.2023 (а. с. 61 - 65), прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти вказаний договір (а. с. 66 – 70), візуальну форму послідовності дій клієнта щодо підписання вищевказаного кредитного договору 30.03.2023 о 13:13:50 за допомогою одноразового ідентифікатора UA-8989 (а. с. 71).
ТОВ «Бізнес Позика» виконало зобов`язання за вказаним кредитним договором про надання кредиту, перерахувавши 30 березня 2023 року за допомогою посередницьких послуг ТОВ «ПрофітГід» шляхом зарахування 15000,00 грн. на карту НОМЕР_2 , що підтверджується листом-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» (а. с. 73). Крім того, згідно відповіді АТ «Універсал банк» від 13.06.2026, наданої на виконання ухвали суду, встановлено, що саме на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 , на яку 30.03.2023 здійснено переказ коштів на суму 15000 грн. (а. с. 101).
На підтвердження надання кредиту на підставі кредитного договору від 30 березня 2023 року № 462629-КС-001 та наявності заборгованості ТОВ «Бізнез позика» надало детальний розрахунок заборгованості, де висвітлені транзакції нарахування кредитних коштів клієнту ОСОБА_1 , відсотки (по дату закінчення договору), комісії та суми сплачених/повернутих коштів, відповідно до якого заборгованість відповідачки станом на 13.05.2026 становить 9135,16 грн., з яких 5604,64 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3530,52 грн. - заборгованість по процентам. Згідно вказаного розрахунку нарахування відсотків здійснювалось по 20.07.2023 - день закінченням строку дії кредитного договору (а. с. 44 - 52).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
При вирішенні питання щодо стягнення заборгованості по відсотках суд виходить з того, що до позовної заяви доданий детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором. У кінці розрахунку заборгованості зазначена поточна заборгованість клієнта, загальна заборгованість за кредитним договором станом на дату складання розрахунку заборгованості, в тому числі із зазначенням окремо заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом (а. с. 44 – 52).
З розрахунку заборгованості (а. с. 44 - 52) вбачається, що сума заборгованості відповідача за кредитним договором після 20.07.2023 припинила змінюватися, у зв`язку із закінченням строку дії кредитного договору. В розрахунку зазначено, що він виконаний станом на 13.05.2026. ТОВ «Бізнес Позика» не нараховувались проценти після закінчення строку дії Кредитного договору. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, всупереч викладеним у кредитному договорі умовам, в установлені терміни не повернув належні до сплати грошові суми, порушуючи встановлений графік обов`язкових платежів.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 9135,16 грн., з яких 5604,64 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3530,52 грн. - заборгованість по процентам. 
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.
При вирішенні питання про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. 
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі№ 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору від 15 травня 2026 року про надання правничої допомоги Адвокатським об`єднанням «Правовий Баланс» (а. с. 36 - 38); рахунок-фактуру № 05-462629-КС-001 від 15.05.2026 про надання правової допомоги в сумі 10000,00 грн., а саме за підготовку позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а. с. 39).
Отже матеріалами справи дійсно підтверджується факт отримання ТОВ «Бізнес Позика» послуг Адвокатського об`єднання «Правовий Баланс» з надання правової допомоги в суді першої інстанції.
Разом з тим, при визначенні розміру судових витрат, що підлягають відшкодуванню, суд виходить з того, що дана справа для кваліфікованого юриста не є спором значної складності, не потребує зібрання великого обсягу доказів, залучення до участі у справі інших учасників.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Слід зазначити, що звернення до суду з позовами про стягнення боргу за кредитним договором носить масовий характер. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат та часу. Витрати на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт.
Отже, враховуючи викладене - суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 207, 526, 626, 628, 638, 639, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 462629-КС-001 від 30 березня 2023 року в сумі 9135 (дев`ять тисяч сто тридцять п`ять) гривень 16 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок та 2000 (дві тисячі) гривень витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Повне найменування учасників справи:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (01133, м. Київ, бульвар. Лесі Українки, 26, офіс 411, код ЄДРПОУ 41084239).
Відповідач -  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ).
Повне рішення складено 07 липня 2026 року.

Суддя        Н.  М.  Марущак