Справа № 635/11138/25 
Провадження № 2-др/635/43/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року сел. Покотилівка

Суддя Харківського районного суду Харківської області Омельник М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 635/11138/25, -
ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 08 червня 2026 року у задоволенні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок. 
Питання розподілу судових витрат відповідача ОСОБА_1 судом вирішено не було.
У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лисенка А.О. зазначив орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн та вказав, що докази понесення таких витрат будуть надані до ухвалення рішення суду або протягом п`яти днів після його ухвалення відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
12 червня 2026 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Лисенком А.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок. 
На підтвердження заявлених витрат до заяви додано Договір №1 про надання правничої (правової) допомоги від 30 березня 2026 року, укладений між адвокатом Лисенком А.О. та ОСОБА_1 , яким визначено фіксований розмір гонорару за надання правничої допомоги у справі № 635/11138/25 в сумі 30 000,00 грн (пункт 4.1 Договору), а також акт виконаних робіт (наданих послуг) від 12 червня 2026 року, яким сторони договору підтвердили повне та належне виконання робіт та оплату гонорару в повному обсязі.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2026 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 635/11138/25 прийнято до розгляду у відкритому судовому засіданні.
06 липня 2026 року представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - Жабченко Тетяною Миколаївною надано заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення, в якому прохає відмовити у задоволенні заяви, а у випадку її задоволення - зменшити заявлені витрати на правничу допомогу до 3 000,00 гривень, з огляду на незначну складність справи, яка розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, невідповідність акту виконаних робіт умовам пункту 4.6 Договору № 1 в частині фіксації витраченого адвокатом часу, а також включення до складу гонорару вартості підготовки самої

заяви про стягнення витрат на правничу допомогу та вартості консультаційних (організаційних) відносин між адвокатом і клієнтом, що передували виникненню процесуальних правовідносин у справі.
Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явились.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути заявлені вимоги за відсутності не з`явившись осіб, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи та заяву, суд приходить до наступного висновку.
Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Відповідно до частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
Частиною третьою статті 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення таких витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лисенко А.О. заявив про намір подати докази понесення витрат на правничу допомогу в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України. 
Рішення у справі ухвалено 08 червня 2026 року. 
З огляду на встановлений законом п`ятиденний строк, а також надходження копії рішення до електронного кабінету представника відповідача 09 червня 2026 року, заяву про ухвалення додаткового рішення з доданими доказами понесення витрат подано 12 червня 2026 року, тобто в межах встановленого законом строку.
Також судом встановлено, що 30 березня 2026 року між адвокатом Лисенком А.О. та ОСОБА_1 укладено Договір № 1 про надання правничої (правової) допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язався надати клієнту правничу допомогу, а саме представництво інтересів відповідача у справі № 635/11138/25. 

Пунктом 4.1 Договору розмір гонорару визначено сторонами у фіксованій сумі 30 000,00 грн. 
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини, а сам гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
До заяви додано акт виконаних робіт (наданих послуг) від 12 червня 2026 року, згідно якого адвокатом надано 4 (чотири) послуги: 1) консультація клієнта та підписання договору (30.03.2026); 2) підготовка та подання відзиву на позовну заяву (22.04.2026); 3) підготовка та подання заперечення на відповідь на відзив (05.05.2026); 4) підготовка заяви про долучення доказів витрат на правничу допомогу (12.06.2026).
Представник позивача заперечував проти заявленого розміру витрат, вказавши, що акт виконаних робіт не відповідає умовам пункту 4.6 Договору №1, оскільки не містить відомостей про витрачений адвокатом час на надання кожної з послуг. 
Суд зазначає, що пунктом 4.1 Договору №1 розмір гонорару визначено сторонами у фіксованій сумі, а не у формі погодинної оплати. 
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21, форма гонорару (фіксований розмір чи погодинна оплата) визначає порядок його обчислення: за фіксованого розміру фактична кількість витраченого адвокатом часу не обчислюється, на відміну від погодинної оплати, де гонорар визначається кількістю витрачених годин, помноженою на вартість однієї години. 
З огляду на це відсутність в акті відомостей про витрачений час сама по собі не є підставою для відмови у стягненні витрат, оскільки визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації такого опису є прерогативою сторони, яка його подає (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). 
Разом з тим відсутність деталізації часу не звільняє суд від самостійної оцінки співмірності заявленого розміру витрат із критеріями, визначеними частиною четвертою статті 137 ЦПК України, зважаючи на характер та обсяг фактично наданих послуг, оскільки розмір витрат, що підлягають розподілу, має бути не лише документально підтвердженим, а й обґрунтованим та пропорційним до предмета спору (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19).
Суд критично оцінює включення до переліку послуг, вартість яких покладається на іншу сторону, підготовки заяви про долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу (12.06.2026), оскільки зазначена дія фактично є підготовкою самої заяви про стягнення гонорару адвоката, а покладення вартості такої підготовки на сторону, яка програла спір, не узгоджується з принципом розумності судових витрат.
Суд також враховує, що послуга «консультація клієнта та підписання договору» (30.03.2026) є організаційною дією у відносинах між адвокатом та клієнтом, яка передує виникненню процесуальних правовідносин у справі № 635/11138/25, а тому вартість такої послуги не може в повному обсязі покладатися на іншу сторону в порядку розподілу судових витрат.
Оцінюючи складність справи № 635/11138/25 для цілей визначення співмірності витрат на правничу допомогу, суд враховує таке. 
Предметом позову формально було стягнення трьох відсотків річних на підставі статті 625 ЦКУ - вимога, що за загальним правилом не потребує значного обсягу процесуальних дій. 
Разом з тим справа розглядалась за участю двох відповідачів із самостійними правовими позиціями (відзиви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 містили різну аргументацію), а підстави для відмови у позові охоплювали кілька самостійних правових питань: застосування правової позиції Великої Палати Верховного Суду щодо натуральних зобов`язань, викладеної у постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 754/511/23; межі права вимоги, що перейшло за договорами відступлення, відповідно до статті 514 ЦКУ; співвідношення трьох відсотків річних з пенею, стягнутою за тим самим зобов`язанням; питання про валюту визначення боргу. Підготовка відзиву та заперечення на відповідь на відзив у справі з таким колом питань потребувала аналізу судового рішення від 22 березня 2016 року у справі № 635/6621/15-ц, договорів відступлення права вимоги

та реєстрів боржників, тобто виходила за межі суто формального заперечення проти позову. 
Водночас суд враховує, що представник відповідача Панченка В.В. не брав участі в судових засіданнях особисто, а обмежився поданням двох процесуальних документів у письмовій формі, що також має враховуватися при визначенні співмірності заявленого гонорару з фактично виконаним обсягом роботи.
З урахуванням критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України, а також критеріїв реальності та розумності судових витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц), суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення заявленого розміру витрат на правничу допомогу.
Разом з тим суд не вбачає підстав для зменшення витрат до розміру, запропонованого позивачем (3 000,00 грн), оскільки такий розмір не відповідає дійсному обсягу фактично наданих послуг, пов`язаних з підготовкою двох процесуальних документів у справі за участю кількох відповідачів зі складним фактичним підґрунтям спору.
За таких обставин, з урахуванням встановленого судом обсягу фактично наданої правничої допомоги, складності справи та критеріїв співмірності, суд вважає обґрунтованим та співмірним розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 259, 270, 280, 289 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про ухвалення додаткового рішення у справі № 635/11138/25 - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (код ЄДРПОУ: 43453613) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя М.М.Омельник