ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/2430/26 Справа № 172/600/26 | | Суддя у 1-й інстанції - Філіппов Є. Є. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 серпня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Кравцова Вадима Віталійовича в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2026 року стосовно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 

за участю:
захисника (в режимі відеоконференції)   Рудницької А. В.

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 03 березня 2026 року о 16 год. 30 хв. по вул. Абрикосова (Горького), 26, в с-щі Письменне, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2106, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, почервоніння обличчя, запах алкоголю з рота), від проходження медичного огляду на місці Драгер відмовився, проїхати до Васильківської ЦРЛ відмовився, факт вживання алкоголю на бодікамеру не заперечує.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження у справі закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на незаконність та необґрунтованість постанови суду. Зазначає, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки з наявних в матеріалах справи відеозаписів не вбачається факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Вказує, що в матеріалах справи відсутні відомості про підстави зупинки транспортного засобу, що свідчить про відсутність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та про протиправність вимог працівників поліції про проходження огляду на стан сп`яніння. Тому у разі порушення співробітниками поліції процедури зупинення транспортного засобу всі подальші докази, які зібрані в ході оформлення матеріалів справи є недійсними.
Крім того, співробітники поліції не повідомили, які саме ознаки сп`яніння були виявлені у ОСОБА_1 . При цьому в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та в направленні на медичний огляд водія транспортного засобу відповідні ознаки не зазначені.
Захисник зазначає, що наявні в матеріалах справи відеозаписи не підтверджують обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення. Зокрема, один із відеозаписів фіксує події у період між 15.51 до 16.02 год., а інший - з 16.11 до 16.13 год. 03.03.2026, тоді як відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керував транспортним засобом о 16.30 год. Таким чином, відеозаписи не містять фіксації події, яка стала підставою для складання протоколу, і тому не можуть бути доказом у справі.
Також вказує на те, що захисник Кравцов В. В. просив забезпечити участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, однак суд першої інстанції не допустив захисника в судове засідання в режимі відеоконференції, чим на думку захисника, порушив право на захист.
Позиції учасників апеляційного процесу. 
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, що підтвердив його захисник та просив провести апеляційний розгляд за його відсутності.
Захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, постанову суду скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Мотиви апеляційного суду.
Перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладене в постанові суду твердження про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Приймаючи рішення про доведення винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно поклав в основу судового рішення відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.03.2026 серії ЕПР1 № 605326, направленні на огляд водія ТЗ, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився від проходження на стан сп`яніння, відеозаписі на якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису...
Зазначені вище докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Щодо позиції захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, про те, що у матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки цей факт не підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора працівника поліції, та порушення працівниками порядку здійснення відеофіксації технічними засобами апеляційний суд зазначає таке.
Порядок використання фото та відеотехніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст.31 та ст.40 Закону України «Про національну поліцію». Відповідно до п.5 до розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 №1026, зареєстровано в МЮУ 11.01.2019 №28/32999 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Законодавчо визначені тільки наступні обов`язки працівника поліції, пов`язані із застосуванням технічних приладів і технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Так, під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються: 1) самовільне видалення відеозаписів з носіїв відеозапису, заміна цих носіїв, зміна їх системної дати та часу; 2) примусове виключення відеореєстраторів, у тому числі на вимогу сторонніх осіб; 3) перешкоджання здійсненню фото- і кінозйомки, відеозапису; 4) використання носіїв відеозапису у випадках, не пов`язаних із здійсненням ними повноважень поліції; 5) копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
Тому доводи сторони захисту є безпідставними, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи вірно проаналізовано лише той обсяг доказів, який наявний на час розгляду справи. 
Суд апеляційної інстанції не може погодитися з твердженнями сторони захисту в частині відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у визначені у протоколі дату, місце й час, оскільки КУпАП не встановлює вимог, що ця обставина (керування транспортним засобом) встановлюється тільки відеозаписом або іншими певними видами доказів. Апеляційний суд зауважує, що факт керування може бути встановлений на підставі будь-яких доказів та їх сукупності відповідно до ст. 251 КУпАП.
Факт керування транспортним засобом за обставин, викладених у рішенні суду, підтверджується поясненнями самого ОСОБА_1 на місці події, який підтвердив факт керування транспортним засобом. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 перебуває біля автомобіля та під час спілкування з працівником поліції повідомляє, що вжив близько одного літра пива та керував автомобілем, прямуючи до магазину. Таким чином, зазначений відеозапис містить відомості щодо ообставин, які безпосередньо передували та супроводжували виявлення правопорушення. 
Сторона захисту посилається на відсутність відомостей про підстави для зупинки транспортного засобу. Доводи захисника є безпідставними, оскільки причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Після зупинки транспортного засобу у ОСОБА_1  були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а тому водій згідно з вимогами п. 2.5 ПДР України зобов`язаний був виконувати вказівки працівника поліції та пройти в установленому порядку медичний огляд.
Оскільки ОСОБА_2  відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, всі складені процесуальні документи відносно нього є належними та допустимими доказами його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд приймає до уваги доводи захисника про те, що працівники поліції не повідомили ОСОБА_1 виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а також про те, що такі ознаки не зазначені в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направленні на медичний огляд водія транспортного засобу. Водночас зазначені обставини не спростовують факту наявності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, оскільки з відеозапису вбачається, що під час спілкування з працівниками поліції у ОСОБА_1 спостерігалися порушення мови та координації рухів. Крім того, ОСОБА_1 не заперечував факту вживання алкоголю.
Доводи захисника про те, що працівником поліції не було повідомлено про ознаки алкогольного сп`яніння, не спростовують висновків суду. Як убачається з відеозапису, після пропозиції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився від його проходження, а також від ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення та його підписання. При цьому при спілкування з працівником поліції він не заперечував факту вживання алкоголю та керування транспортним засобом.
Щодо доводів захисника про невідповідність часу, зафіксованого на відеозаписах, часу, зазначеному у протоколі, слід зазначити, що вони не спростовують доказового значення таких відеозаписів.
З відеозаписів вбачається, що на них зафіксовано безпосереднє спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , під час якого останній називає своє прізвище, ім`я та по-батькові, підтверджує факт керування транспортним засобом та вживання алкоголю. Зазначені обставини дають можливість ідентифікувати особу, яка зафіксована на відеозаписі, та безпосередньо пов`язують його зміст із подією, з приводу якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Тому сама по собі обставина, що часові межі відеозапису не охоплюють 16:30 год., зазначеному у протоколі, не свідчать про відсутність його зв`язку з подією правопорушення.
Посилання захисника на недопущення його до участі у розгляді справ в режимі відеоконференції є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції було розглянуто клопотання захисника та постановою відмовлено в його задоволенні. Водночас під час апеляційного розгляду захиснику забезпечено участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції можливість реалізувати свої процесуальні права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Кравцова Вадима Віталійовича залишити без задоволення.
Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2026 року стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          О. П. Піскун