| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6198/24 Суддя (судді) першої інстанції: Діска А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 вересня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,
суддів: Карпушової О.В., Ключковича В.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетичних та комунальних послуг про визнання протиправним нормативно-правового акта в частині та стягнення коштів,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просить суд (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 25.06.2024):
- визнати недійсною та скасувати встановлену у Додатку 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 №544 норму щодо фіксованої ціни на електричну енергію в розмірі 2,64 грн за 1 кВт.год.;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України виключити зазначену у Додатку 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 №544 норму щодо фіксованої ціни на електричну енергію в розмірі 2,64 грн за 1 кВт.год.;
- стягнути з Кабінету Міністрів України на користь позивача для відшкодування завданої моральної шкоди 398415,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що встановлення Кабінетом Міністрів України ціни на електроенергію у розмірі 2,64 грн за 1 кВт.год. є протиправним, оскільки Законом України «Про Кабінет Міністрів України», зокрема статтями 2, 20, не передбачено право Кабінету Міністрів України встановлювати ціни на електричну енергію.
На думку позивача, встановлення цін на електричну енергію, зокрема, на послуги постачальника універсальної послуги, відноситься до повноважень Регулятора, яким відповідно до приписів Закону України «Про ринок електричної енергії» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Позивач вказує, що протиправним рішенням Кабінету Міністрів України про встановлення фіксованої ціни на електричну енергію в розмірі 2,64 грн за 1 кВт.год йому завдано моральну шкоду, яка полягає у переживаннях та душевних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок рішення відповідача.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають суті справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.
Апелянт наголошує, що Законом України «Про ринок електричної енергії» та Законом України «Про Кабінет Міністрів України» не визначено повноважень Кабінету Міністрів України щодо встановлення цін на електричну енергію та регулювання ринку електричної енергії.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що у рішенні суду першої інстанції відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позовної заяви щодо відшкодування моральної шкоди.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2026 та від 11.08.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судового засіданні.
Від представника Кабінету Міністрів України до суду 21.01.2026 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, у зв`язку із чим, судом апеляційної інстанції постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» Кабінетом Міністрів України 05 червня 2019 року прийнято постанову № 483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії».
30 травня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України № 544 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483» з метою забезпечення сталої роботи об`єднаної енергетичної системи України Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства енергетики щодо застосування з 1 червня 2023 р. нових фіксованих цін на електричну енергію для побутових споживачів. Внесено до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» (Офіційний вісник України, 2019 р., № 49, ст. 1658; 2021 р., № 4, ст. 220, № 67, ст. 4232; 2023 р., № 46, ст. 2468) зміни:
1. У пункті 2 постанови цифри і слова "31 травня 2023 року" замінити цифрами і словами "31 грудня 2023 року".
2. Пункт 1 додатка 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого зазначеною постановою, викласти в такій редакції:
"1. Фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів становлять з 1 червня 2023 р. по 31 грудня 2023 р. включно:

Споживач | Фіксована ціна на електричну енергію в гривнях за 1 кВт·год
| без податку на додану вартість | податок на додану вартість | з податком на додану вартість
Індивідуальні та колективні побутові споживачі (зокрема гуртожитки), а також споживачі (цілі споживання), які визначені в абзацах одинадцятому - чотирнадцятому пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" | 2,2 | 0,44 | 2,64

31 травня 2024 року постановою Кабінету Міністрів України № 632 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483» з метою забезпечення сталої роботи об`єднаної енергетичної системи України Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства енергетики щодо застосування з 1 червня 2024 р. нових фіксованих цін на електричну енергію для побутових споживачів. Внесено до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 49, ст. 1658; 2021 р., № 67, ст. 4232; 2024 р., № 43, ст. 2604) зміни:
1. У пункті 2 постанови слова і цифри "та діє до 31 травня 2024 року" замінити словами і цифрами "та діє до 30 квітня 2025 року".
2. Пункт 1 додатка 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого зазначеною постановою, викласти в такій редакції:
"1. Фіксовані ціни на електричну енергію для побутових споживачів становлять з 1 червня 2024 р. по 30 квітня 2025 р. включно:

Споживач | Фіксована ціна на електричну енергію в гривнях за 1 кВт·год залежно від місячного обсягу споживання
| без податку на додану вартість | податок на додану вартість | з податком на додану вартість
Для індивідуальних та колективних побутових споживачів, а також споживачів (цілі споживання), які визначені в абзацах одинадцятому - чотирнадцятому пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" | 3,6 | 0,72 | 4,32
Для індивідуальних та колективних побутових споживачів, які проживають в житлових будинках (у тому числі в житлових будинках готельного типу, квартирах), обладнаних в установленому порядку електроопалювальними установками: | | |
у період з 1 червня по 30 вересня (включно); | 3,6 | 0,72 | 4,32
у період з 1 жовтня по 30 квітня (включно): | | |
- до 2000 кВт•год спожитої електричної енергії на місяць (включно, за весь обсяг споживання); | 2,2 | 0,44 | 2,64
- понад 2000 кВт•год спожитої електричної енергії на місяць (за весь обсяг споживання) | 3,6 | 0,72 | 4,32

Позивач, вважаючи, що норма щодо фіксованої ціни на електричну енергію в розмірі 2,64 грн за 1 кВт.год, встановлена у Додатку 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 №544, та в розмірі 4,32 грн за 1 кВт.год, встановлена у Додатку 3 до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.05.2024 № 632 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями статті 113 Конституції України, передбачено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
За приписами статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.
Повноваження Кабінету Міністрів України у спірних правовідносинах регламентовано Конституцією України, Законом України «Про Кабінет Міністрів України» 27.02.2014 № 794-VII (далі - Закон № 794-VII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Регламентом Кабінету Міністрів України, затвердженим постановою КМУ від 18.07.2007 № 950 (далі - Регламент).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №794-VII Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Щодо доводів апелянта про те, що встановлення цін на електричну енергію, а саме на послуги постачальника універсальної послуги, відноситься до повноважень Регулятора, яким відповідно до приписів Закону України «Про ринок електричної енергії» та Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, колегія суддів зазначає таке.
Пунктом 3 частини другої статті 3 Закону України від 22.09.2016 № 1540-VIII «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (далі - Закон № 1540-VIII) встановлено, що Регулятор здійснює державне регулювання шляхом, зокрема, формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом. 
Згідно з пунктом 13 частини першої статті 17 Закону № 1540-VIII для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та змінює їх за результатами перевірки або моніторингу.
Згідно з вимогами статті 47 та пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII до 01.01.2019 відбулося відокремлення видів діяльності з розподілу електричної енергії та постачання електричної енергії споживачам в існуючих вертикально інтегрованих енергопостачальних компаніях, зокрема, розподіл електричної енергії здійснюють оператори систем розподілу (суб`єкти природних монополій) (далі - ОСР), а постачання електричної енергії споживачам - відокремлені від ОСР юридичні особи - електропостачальники. 
Отже, послуги з постачання та розподілу електричної енергії надаються окремими суб`єктами господарювання. Електропостачальники, створені у результаті здійснення заходів з відокремлення, отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу та з 01.01.2019 виконують функції постачальників універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь, Автономна Республіка Крим.
Абзацом 9 пункту 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII, на який посилається апелянт, стверджуючи про належність встановлення ціни на електроенергію для побутових споживачів до компетенції НКРЕКП, визначено, що до дати запровадження двосторонніх договорів, ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, балансуючого ринку постачальник універсальних послуг купує електричну енергію для постачання споживачам відповідно до Закону України «Про електроенергетику», а ціни, за якими постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам, встановлюються Регулятором. 
В свою чергу, пунктом 1 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2019-VIII визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім, зокрема, статей 54-55 , 66-71, 73, які набирають чинності з 1 липня 2019 року. Отже, з 01.07.2019 року у НКРЕКП відсутні повноваження для встановлення цін, за якими постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії побутовим споживачам.
У зв`язку із викладеним вище, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даному випадку, встановлення відповідачем фіксованої ціни на електроенергію для побутових споживачів означає, що будь-які інші ціни (тарифи) для населення, зокрема передбачені компетенцією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, не можуть застосовуватись, оскільки відповідно до абзацу 9 п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг по регулюванню цін для побутових споживачів відсутні з 01.07.2019.
Механізм формування цін на електричну енергію для побутових та малих непобутових споживачів під час надання універсальних послуг визначено Порядком формування цін на універсальні послуги, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетичних та комунальних послуг від 05.10.2018 №1177, згідно з пунктом 1.4 якого ціна на універсальні послуги включає ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника універсальних послуг, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу на відповідному класі напруги згідно з укладеними договорами про надання послуг. Водночас, законодавством не передбачені повноваження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетичних та комунальних послуг, щодо встановлення цін та тарифів на електричну енергію для побутових споживачів.
В свою чергу, відповідно до статей 5 та 12 Закону України від 21.06.2012 № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення» до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері ціноутворення належить проведення державної цінової політики та здійснення державного регулювання цін. Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). 
Статтею 13 вказаного Закону № 5007-VI встановлено, що державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом установлення, зокрема, обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін.
Крім того, за приписами статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян, суспільства і держави, та забезпечення сталого довгострокового розвитку електроенергетичної галузі і конкурентоспроможності національної економіки України на учасників ринку відповідно до цієї статті можуть бути покладені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії.
До спеціальних обов`язків, що покладаються на учасників ринку електричної енергії відповідно до цього Закону для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, належать, зокрема:
1) забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, включаючи забезпечення підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії за механізмом ринкової премії;
2) виконання функцій постачальника універсальних послуг;
3) виконання функцій постачальника "останньої надії";
4) надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей;
5) підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії.
Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на: гарантованого покупця; постачальників універсальних послуг; оператора системи передачі; виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яким встановлено "зелений" тариф, на строк застосування "зеленого" тарифу; виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку, - на строк дії підтримки таких виробників.
Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.
З метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії Кабінетом Міністрів України у передбачених цією частиною випадках та на визначений строк на учасників ринку (крім споживачів) можуть покладатися спеціальні обов`язки. Пропозиції щодо обсягів та умов покладення спеціальних обов`язків готуються Регулятором з урахуванням вимог цієї статті та подаються до Кабінету Міністрів України після проведення консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.
До загальносуспільних інтересів, які можуть забезпечуватися Кабінетом Міністрів України шляхом покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку, належить:
1) національна безпека, а також безпека постачання електричної енергії;
2) стабільність, належна якість та доступність електричної енергії, у тому числі для вразливих споживачів;
3) захист навколишнього природного середовища, енергоефективність, збільшення частки енергії, виробленої з альтернативних джерел, та зменшення викидів парникових газів;
4) захист здоров`я, життя та власності населення.
Спеціальні обов`язки, які покладаються Кабінетом Міністрів України на учасників ринку, мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та мати тимчасовий характер.
Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на учасників ринку, мають бути необхідними та пропорційними до мети задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку електричної енергії.
У рішенні Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на учасників ринку визначаються:
1) загальносуспільний інтерес, для забезпечення якого на учасників ринку покладаються спеціальні обов`язки;
2) зміст та обсяг спеціальних обов`язків;
3) учасники ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки;
4) обсяг прав учасників ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки, необхідних для виконання таких обов`язків;
5) категорії споживачів, яких стосуються спеціальні обов`язки;
6) територія та строк виконання спеціальних обов`язків;
7) джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається учасникам ринку, на яких покладаються спеціальні обов`язки, з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті.
Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, з урахзуванням постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 № 1325 визначено фіксовану ціну на електричну енергію для побутових споживачів у Додатку 3 до цього Положення.
Відповідно до фактичних обставин справи, постановами Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 № 544 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483» та від 31.05.2024 № 632 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 р. № 483» внесено зміни.
Так, зокрема пункт 1 Додатку 3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженого постановою викладено у новій редакції і встановлено новий розмір фіксованої ціни для побутових споживачів із запропонуванням єдиної ціни у розмірі 2,64 грн за 1 кВт.год з 01.06.2023 та з 01.06.2024 - на рівні 4,32 грн за 1 кВт.год.
Необхідність внесення таких змін викладено у пояснювальній записці до оскаржуваної постанови. Як вбачається із вказаної пояснювальної записки постанова Кабінету Міністрів України № 483 є єдиним механізмом, який врегульовує питання щодо здійснення розрахунків між учасниками ринку в рамках застосування фіксованої ціни для побутових споживачів із застосуванням єдиних тарифів в залежності від обсягів їх споживання та категорії споживача.
Постановою Кабінету Міністрів України № 483 передбачено, що фіксована ціна на електричну енергію для побутових споживачів є тимчасовою та діє до чітко встановленої дати.
Судом першої інстанції під час розгляду справи правильно прийнято до уваги доводи представника Кабінету Міністрів України про те, що ціна на електричну енергію для всіх категорій побутових споживачів, у тому числі - вразливих, починаючи з 01.06.2023 буде формуватися на ринкових засадах, що призведе до зростання її вартості більше ніж в три рази (до 6 грн/кВт год).
Водночас, в умовах складної економічної ситуації через повномасштабну агресію російської федерації та з урахуванням запровадженого, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» виникає необхідність підтримки населення з метою уникнення значного зростання фінансового навантаження на побутових споживачів всіх категорій, у тому числі від підвищення цини на електричну енергію. Таким чином, вказані обставини вимагають збереження пільгових цін на електричну енергію для побутових споживачів та продовження їх дії з урахуванням безпеки постачання.
На підставі аналізу вищевказаного, Кабінетом Міністрів України на виконання положень статті 62 Закону України «Про ринок електричної енергії», з метою забезпечення загального економічного інтересу в електроенергетичній галузі України, необхідного для задоволення інтересів громадян та з метою виконання учасниками ринку електричної енергії покладених на них Урядом спеціальних обов`язків правомірно та у межах закріплених законодавством повноважень встановлено фіксовану ціну на електричну енергію для побутових споживачів.
Щодо доводів апелянта про хибний висновок суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова не породжує для позивача юридичних наслідків, судова колегія зазначає, що позивачем щодо оскаржуваних постанов Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 №544 та від 31.05.2024 № 632, зокрема в частині визначення фіксованої ціни на електричну енергію для побутових споживачів, не надано жодних доказів, що вони дійсно порушують його права та відміняють будь-які пільги щодо нього. У позовній заяві позивач зазначив виключно про завдання йому моральної шкоди, що полягає у переживаннях та душевних стражданнях внаслідок прийняття протиправних, на думку позивача, постанов.
Суд наголошує, що норми Кодексу адміністративного судочинства України покладають обов`язок доказування на суб`єкта владних повноважень, однак, цьому кореспондує і обов`язок позивача підтвердити доводи, на які він посилається в обґрунтування позовної заяви та власної позиції.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Аналізуючи наведені положення та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку, що спірні постанови відповідача не породжують для позивача юридичних наслідків, а тому не мають обґрунтованих підстав вважати, що відповідач безпосередньо порушив права позивача.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не розглянув позовну вимогу щодо стягнення з Кабінету Міністрів України на користь позивача для відшкодування завданої моральної шкоди 398 415,00 грн, суд оцінює критично, оскільки така позовна вимога є похідною від основної вимоги, у задоволенні якої відмовлено, а тому судом першої інстанції правомірно не надано оцінку доводам позивача в цій частині. 
Додатково колегія суддів наголошує, що на підтвердження обставин щодо наявності моральної шкоди, позивачем не надано жодних допустимих доказів.
Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 «Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі №320/6198/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді О.В.Карпушова

В.Ю.Ключкович