Справа № 755/2120/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" липня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді: Гончарука В.П.,
за участю секретарів: Печуркіної Я.А., Оніщука Р.О. 
позивача - ОСОБА_1 ,
представника третьої особи - Бармак В.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (02160, м. Київ, вул. Харківське шосе, 4-А) про позбавлення батьківських прав, суд, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Позов мотивований тим, що відповідач ОСОБА_2 є донькою позивача.
ОСОБА_2 народила двох дітей  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відомості про батька малолітніх внесені до актового запису про їх народження у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України.
З 2021 року відповідач ОСОБА_2 залишила вказаних малолітніх дітей на свого співмешканця, якого називала біологічним батьком даних дітей, а сама змінила місце свого проживання, місце знаходження відповідача достовірно не відоме.
Малолітні діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали в хостелі зі своїм біологічним батьком до 2025 року, поки останнього не мобілізували до лав ЗСУ.
Біологічний батько в установленому законом порядку не встановлював факт свого батьківства стосовно малолітніх ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
За період часу з 2021 р. та на час розгляду справи в суді відповідач ОСОБА_2 не цікавилася дітьми, та будь - якої участі у їх вихованні, утримані чи забезпечені не приймала.
На підставі наказу служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації від 19.11.2025 р. за №21 «Про тимчасове влаштування дітей» вказані малолітні діти були передані позивачу по справі, яка повністю взяла на себе зобов`язання щодо виховання, навчання та забезпечення малолітніх дітей, своїх онуків. 
На даний час місце ( проживання) знаходження відповідачки достовірно не відоме так -як з нею втрачені будь -які зв`язки як з позивачем так і з дітьми та відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх .
На підставі викладеного відповідач має бути позбавлений батьківських прав відносно своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому порядку.
В судовому засіданні позивач підтримали позов та просив його задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, вказуючи на те, що малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично не знають свою біологічну матір, так -як остання не цікавиться їх життям, вихованням та розвитком, та самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, весь тягар щодо утримання, виховання та забезпечення дітей на даний час взяла на себе позивач по справі.
Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи сповіщалася в установлений законом спосіб. 
Представник третьої особи  в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з обставин викладених в позовній заяві, додатково пояснивши, що як стало відомо Службі у справах дітей та сім`ї відповідач в 2024 р. народила третю дитину ( доньку ) яку залишила в пологовому будинку, місце знаходження відповідача на даний час не відоме.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України).
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
Судом встановлено, що позивач є матір`ю відповідача ОСОБА_2 .
ОСОБА_2 народила двох дітей  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відомості про батька малолітніх внесені до актового запису про їх народження у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України.
Як встановлено в судовому засіданні, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх, та не цікавиться їх долею та не приймає участь у їх вихованні, розвитку, навчанні, та забезпеченні. 
Відповідно до наказу №22 від 19.11.2025 р. виданого Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації слідує, що малолітніх дітей  ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які залишилися без батьківського піклування було влаштовано в родину баби ОСОБА_1 .
Підставою винесення вказаного наказу стало те, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки. 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації ( протокол засідання комісії від 11.03.2026 р.№5) визнано за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стосовно її малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 обґрунтованим та таким, що остання ухилилася від виховання та утримання дітей.
Також в судовому засіданні були допитані свідок ОСОБА_7 яка підтвердила в судовому засіданні, що саме позивач ОСОБА_1 займається вихованням, навчанням та забезпеченням своїх онуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а їх біологічна матір ОСОБА_2 будь - якої участі у житті дітей не приймає, та їх долею не цікавиться, місце її перебування не відоме.
З огляду на викладене, взявши до уваги надані докази, висновок органу опіки та піклування, суд вважає встановленим, що відповідач самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків відносно малолітнього сина. 
За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України.
Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165,192 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 79- 84,141, 280-283 ЦПК , суд , -
у х в а л и в:

Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (02160, м. Київ, вул. Харківське шосе, 4-А) про позбавлення батьківських прав- задовольнити. 
Позбавити  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 , батьківських прав відносно малолітніх дітей :
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з  ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ІПН НОМЕР_1 на користь  ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_2 судовий збір в розмірі 1331.2 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.  Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безспосередньо до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 07.07.2026 р.

Суддя: