Справа № 524/9075/26
Провадження 3/524/2068/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2026 року суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Пальчик О.О., розглянувши справу, яка надійшла з Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , ФОП, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 191 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким 02.06.2026 року поблизу АДРЕСА_2 ОСОБА_1 будучи власником гладкоствольної зброї ТОЗ 63 кл.16 № НОМЕР_2 на підставі дозволу № 546, залишив цю зброю без нагляду в автомобілі, внаслідок чого допустив її втрату, чим вчинив порушення правила поведінки зі зброєю, а саме п. 12.1, п.12.12., п. 12.13 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС № 622 від 21.08.1998 року, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КУпАП.
У судове засідання  ОСОБА_1 не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.
Згідно зі ч. 2 ст. 268 КУпАП вважаю за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_1 , оскільки його явка до судового засідання не є обов`язковою.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дизпозиція ч. 1 ст. 191 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил зберігання, носіння або перевезення нагородної, вогнепальної мисливської чи холодної зброї, а також пневматичної зброї калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду і бойових припасів громадянами, які мають відповідний документ дозвільного характеру, виданий уповноваженим державним органом на зберігання зазначеної зброї.
Згідно п.12.1. Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС № 622 від 21.08.1998 року, мисливську гладкоствольну зброю, її основні частини та пристрої мають право придбавати громадяни України або особи, які мають посвідку на постійне проживання, які досягли 21-річного віку; мисливську нарізну зброю, її основні частини - громадяни України або особи, які мають посвідку на постійне проживання і досягли 25-річного віку; холодну, охолощену, пневматичну зброю - громадяни України або особи, які мають посвідку на постійне проживання і досягли 18-річного віку.
Громадяни України або особи, які мають посвідку на постійне проживання, можуть мати необмежену кількість мисливської вогнепальної нарізної, гладкоствольної зброї, її основних частин, пневматичної зброї, холодної та охолощеної зброї, пристроїв за умови забезпечення їх належного зберігання.
12.12. Зброя, бойові припаси до неї, основні частини зброї, пристрої та патрони до них, що належать громадянам, мають зберігатися в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання або в місцях тимчасового перебування власників (дачних будинках тощо) та які виключають вільний доступ до них сторонніх осіб. Про зберігання зброї, основних частин зброї, пристроїв у місцях тимчасового перебування власника власник повідомляє органи (підрозділи) поліції в порядку, визначеному пунктом 7.6 глави 7 розділу І цієї Інструкції. При цьому зброя, пристрої мають бути в розрядженому стані.
12.13. Під час перенесення або перевезення вогнепальна, пневматична зброя має бути у розрядженому стані та знаходитися у спеціальному чохлі, кейсі, футлярі тощо. Під час перенесення або перевезення зброї та боєприпасів до неї, основних частин зброї, пристроїв та патронів до них власник зобов`язаний мати при собі дозвіл органу (підрозділу) поліції на зберігання та носіння такої зброї, основних частин зброї та пристроїв або Витяг з ЄРЗ про наявність дозволу на зберігання, носіння зброї чи його відображення в електронній формі через мобільний додаток Порталу Дія (Дія) (за технічної можливості).
При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Правовими нормами ст. 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Підставою крайньої необхідності є небезпека інтересам, які охороняються адміністративним законодавством. Ця небезпека може бути викликана: 1) протиправними діями людини: 2) діями тварин; 3) природними явищами; 4) джерелом підвищеної небезпеки (технічними та транспортними засобами) тощо. Крім того, крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): - небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; - при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; - шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Вчинення протиправного діяння в стані крайньої необхідності представляє собою дії правопорушника спрямовані на усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, але за умов, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунена іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена.
Дослідивши обставини цієї справи, суддя дійшов висновку про те, що у даному випадку ОСОБА_1 , здійснюючи волонтерську діяльність, потрапив під обстріл ворожими безпілотними апаратами, у зв`язку з чим, діючи в умовах реальної загрози життю та здоров`ю та змушений був терміново залишити місце події, а саме н.п. Дружківка Донецької області, діяв у стані крайньої необхідності, отже вчинене ним порушення є менш значним, ніж відвернена шкода (збереження власного життя та здоров?я).
Поряд з цим, ОСОБА_1 самостійно з?явився в органи поліції та повідомив про втрату мисливської зброї.
Пунктом 4 частини першої статті 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.
Виходячи з наведеного, суддя дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із вчиненням ОСОБА_1 дії в стані крайньої необхідності.
Враховуючи вищезазначене, керуючись ст.ст. 247, 283-285, 294 КУпАП, суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 191 КУпАП відносно ОСОБА_1 , закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за обставин вчинення дії в стані крайної необхідності.
Постанова може бути оскаржена на протязі 10 діб до судової палати Полтавського апеляційного суду в кримінальних справах через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо постанову не скасовано. Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Суддя       Оксана ПАЛЬЧИК