Справа № 751/9390/25 	Головуючий у 1 інстанції Деркач О. Г. 	
Провадження № 33/4823/645/26 	  	
Категорія - ч.1 ст.483 МК України 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Чернігівського апеляційного суду Гуренко М.О., розглянувши апеляційну скаргу представника Чернігівської митниці Тетяна Назарчук на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого директором ТОВ «ВУДС-ГРУП», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року закрито провадження у справі про порушення митних правил щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 серпня 2025 року ТОВ «ВУДС-ГРУП» подало до Чернігівської митниці митну декларацію в режимі «експорт» на товар «кілки загострені з деревини сосни» обсягом 24,360 куб. м, вартістю 4506,60 євро, разом із товаросупровідними документами, зокрема інвойсом, пакувальним листом, CMR, сертифікатом про походження лісоматеріалів та видатковими накладними.
Під час перевірки митницею встановлено, що сертифікат про походження лісоматеріалів був виданий на підставі, зокрема, видаткової накладної від 25 червня 2025 року № 6, відповідно до якої ФОП ОСОБА_2 реалізувала ТОВ «ВУДС-ГРУП» зазначений товар.
Разом із тим, згідно з інформацією Державної податкової служби України та відповіддю органу державної реєстрації актів цивільного стану, ФОП ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її підприємницьку діяльність припинено у зв`язку зі смертю, що виключало можливість складення нею видаткової накладної від 25 червня 2025 року.
За цих обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що директор ТОВ «ВУДС-ГРУП» ОСОБА_1 подав митному органу як підставу для експорту товару сертифікат про походження лісоматеріалів, одержаний на підставі документа, який не міг бути виданий особою після її смерті, у зв`язку з чим Чернігівська митниця кваліфікувала його дії за ч. 1 ст. 483 МК України.
Проаналізувавши обставини справи, суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.
На вказану постанову представник Чернігівської митниці Т. Назарчук подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.03.2026 у справі про порушення митних правил від 17.09.2025 №0046/UA102000/2025 за ч.1 ст.483 МК України відносно громадянина України  ОСОБА_1 (справа №751/9390/25, провадження №3-в/751/143/26) та прийняти нову постанову у справі, згідно з якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення в межах санкції даної статті.
Крім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, як такий, що був пропущений з поважних причин, а саме у зв`язку з несвоєчасним направленням та несвоєчасним розміщенням у електронному реєстрі судом першої інстанції рішення суду, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження, що позбавило митницю можливості своєчасно ознайомитись з повним змістом рішення, визначитись з підставами для апеляційного оскарження, підготувати та подати апеляційну скаргу у строк, встановлений статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Апеляційним судом встановлено, що 23 червня 2026 року Чернігівській митниці було надано загальний доступ до постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року.
Тому суд приходить до висновку, що клопотання апелянта підлягає задоволенню, та йому слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, який ним пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні апеляційного суду представник Чернігівської митниці Т.В. Назарчук підтримала свою апеляційну скаргу, просила її задовольнити.
Представник особа, яка притягується до адміністративної відповідальності Федоренко Є.В. проти задоволення апеляційної скарги представника Чернігівської митниці заперечував, повідомив суд, що ОСОБА_1 не було відомо про смерть  ОСОБА_2 ,  
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вина ОСОБА_1 підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема протоколом про порушення митних правил, митною декларацією, товаросупровідними документами, сертифікатом про походження лісоматеріалів, видатковою накладною, листуванням із Південно-Східним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства, а також іншими матеріалами справи.
На думку митниці, саме видаткова накладна від 25 червня 2025 року № 6, складена від імені ФОП ОСОБА_2 після її смерті, була подана ТОВ «ВУДС-ГРУП» для отримання сертифіката про походження лісоматеріалів, який є обов`язковим документом для експорту відповідної продукції. Відтак такий сертифікат є документом, одержаним незаконним шляхом, а його подання митному органу як підстави для переміщення товару через митний кордон утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Також митниця вказує, що суд першої інстанції безпідставно вирішив питання про повернення власнику товару та відсутність витрат за його зберігання, оскільки предмет правопорушення у порядку ст. 511 МК України не вилучався та на склад митниці не поміщувався, а був випущений за межі митної території України.
З огляду на наведене апелянт вважає, що досліджені у справі докази у своїй сукупності підтверджують наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, а висновок суду першої інстанції про відсутність такого складу є передчасним та необґрунтованим.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення представника Чернігівської митниці Т.В. Назарчук, особу, представника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Федорнеко Є.В., проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно ст. 458 Митного Кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Відповідно до положень ст. 486 Митного Кодексу України завданнями провадження в справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з беззаперечним та точним дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 489 Митного Кодексу України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: - чи було вчинено адміністративне правопорушення; чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності; - чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність; - чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 495 Митного Кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Частиною першою ст. 483 Митного Кодексу України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.
Об`єктивною стороною правопорушення є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи.
Переміщення предметів із приховуванням від митного контролю - це їх переміщення через митний кордон, у тому числі шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, що містять неправдиві дані.
Підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, товарно-супровідні документи, дозвіл відповідних державних органів тощо.
Документами, що містять неправдиві дані, є такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості предметів, щодо їх відправника чи одержувача, щодо держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, тощо не відповідають дійсності.
Суб`єктивна сторона передбачає наявність умислу, тобто винний чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України/вивезти з території України з порушенням встановленого порядку.
Не можна розглядати як контрабанду дії особи, яка, здійснюючи транзитне перевезення товарів через територію України, надала митним органам супровідні документи з відомостями, що не відповідають дійсності, без умислу порушити митні правила, передбачені чинним законодавством України.
Відповідно до частин 6, 8 ст. 264 Митного Кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою митного органу, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів» від 08 вересня 2005 року № 2860-IV (далі - Закон № 2860-IV) реалізація за межі митної території України в митному режимі експорту суб`єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім передбачених статтями 2 та 21 цього Закону, допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів та вироблених з них пиломатеріалів.
Згідно з положеннями п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 483 «Про реалізацію експериментального проекту щодо видачі спеціального дозволу на спеціальне використання лісових ресурсів (лісорубного квитка) та сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів в електронній формі» реалізація за межі митної території України в митному режимі експорту суб`єктами господарювання лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, крім тих, вивезення яких заборонено, здійснюється за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів (далі - Сертифікат) в електронній формі, виданого територіальним органом Державного агентства лісових ресурсів, органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, зокрема на підставі інформації, зазначеної в Єдиній державній системі електронного обліку деревини.
Відповідно до частин 10, 11 Порядку реалізації експериментального проекту щодо видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів в електронній формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 483, сертифікат є обов`язковим документом для здійснення експорту лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів. Сертифікат видається територіальним органом Держлісагентства, органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим на кожну партію лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів, оформлену одним товаросупровідним документом, з накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи такого органу і діє протягом 60 днів з дати його видачі та підлягає анулюванню з дня закінчення цього строку.
Частинами 4 та 5 вказаного Порядку передбачено, що видача сертифіката здійснюється за заявою, поданою в електронній формі засобами Єдиної екологічної платформи «ЕкоСистема» та/або Порталу Дія. До заяви на видачу сертифіката додаються (у разі неможливості отримання відповідних відомостей в порядку інформаційної взаємодії): - договір купівлі-продажу, на підставі якого експортується товар, та рахунки-фактури (інвойси) до договору; - рахунок-фактура (інвойс) та специфікація на партію лісопродукції, що експортується, із зазначенням коду товару згідно з УКТЗЕД; - товарно-транспортна та/або залізнична накладна із технічною специфікацією та/або ТТН-ліс та/або ТН-ліс-продукція або лісорубний квиток (для постійних лісокористувачів).
Згідно з п. 5 вказаного Порядку, у разі коли експортер не є первинним отримувачем лісоматеріалів або виготовлених з них пиломатеріалів, вимагаються додаткові документи, які підтверджують повний шлях руху лісоматеріалів або виготовлених з них пиломатеріалів з місця заготівлі або виготовлення до експортера (товарно-транспортна та/або товарна накладна).
Суд першої інстанції безпосередньо дослідив та оцінив докази у справі, у тому числі: протокол про порушення митних правил № 0046/UA102000/2025 від 17 вересня 2025 року (а.с. 7-12); доповідну записку головного державного інспектора оперативного відділу управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Чернігівської митниці Олексенко О. щодо протоколу про порушення митних правил № 0041/0046/UA102000/2025 від 17 вересня 2025 року (а.с. 13-17); картку обліку особи, яка здійснює операції з товарами (а.с. 18-19); копію митної декларації № 25UA102020004742U0 (а.с. 21); міжнародну товаро-транспортну накладну CMR від 11 серпня 2025 року № 101820 (а.с. 24); інвойс-фактуру № 2 від 08 серпня 2025 та спеціфікацію до неї (а.с. 22-23, 28-29); копію контракту № 24/07/2025 від 24 липня 2025 року та специфікацію № 2 від 08 серпня 2025 до контракту (а.с. 25-29); копію договору-доручення про надання послуг по декларуванню товарів від 25 жовтня 2024 року № 572 (а.с.30-34); копію сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів №20250811-000188 від 11 серпня 2025 року (а.с. 35); копії товарно-транспортних накладних (ліс) та копії видаткових накладних (а.с. 36-45); копія акту про завантаження транспортного засобу № 11/08 від 11 серпня 2025 року (а.с. 46); копію заяви на видачу сертифікату про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів № 20250811-000116 (а.с. 55); копію договору від 14 травня 2025 року № 1405/2025 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ВУДС-ГРУП» (а.с. 70-73; пояснення ОСОБА_3 від 05 вересня 2025 року (а.с. 87);
У пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») визначено, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до посилання на відсутність господарських відносин між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ВУДС-ГРУП», що, на думку митного органу, автоматично свідчить про незаконність отримання сертифіката та подання до митного органу документів, одержаних незаконним шляхом, однак такі доводи є припущеннями та не підтверджені належними і допустимими доказами у розумінні ст. 495 МК України. 
Крім того, так як близьких стосунків з ОСОБА_2 . ОСОБА_1 не мав, про факт її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 знати не міг. Враховуючи незначний проміжок часу (приблизно 2 місяці) між смертю ОСОБА_2 та наданням сертифіката про проходження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів №20250811-000188 від 11.08.2025. Таким чином, в діях ОСОБА_1 відсутній умисел на переміщення товарів із приховуванням від митного контролю, що свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Крім того, апеляційний суд бере до уваги, що сертифікат про походження лісоматеріалів виданий уповноваженим державним органом – Південно-Західним міжрегіональним управлінням лісового та мисливського господарства – у встановленому законодавством порядку, що підтверджується матеріалами справи. На момент здійснення митного оформлення товару та розгляду справи зазначений сертифікат не був скасований чи визнаний недійсним у визначеному законом порядку, а тому у декларанта були об`єктивні підстави вважати його належним та таким, що відповідає вимогам законодавства.
Доводи митного органу про незаконність отримання сертифіката не можуть бути прийняті до уваги, оскільки ґрунтуються виключно на власній оцінці митниці та не підтверджені рішенням компетентного органу щодо незаконності його видачі або недійсності. При цьому митним органом не надано доказів звернення до органу, який видав сертифікат, з метою перевірки правомірності його видачі чи ініціювання процедури його скасування. За таких обставин фактичне ігнорування митним органом чинності офіційного документа, виданого іншим державним органом, без застосування передбачених законом процедур суперечить принципу належного врядування та принципу правової визначеності.
Апеляційний суд також враховує, що матеріали справи не містять відомостей про вжиття митним органом заходів реагування у зв`язку з виявленими, на його думку, порушеннями, зокрема щодо повідомлення уповноваженого органу про можливі порушення під час видачі сертифікатів, ініціювання відповідних перевірок або звернення до правоохоронних органів для встановлення обставин можливого підроблення документів.
За таких обставин відсутність належного та послідовного реагування компетентних органів держави на обставини, які митний орган вважає порушеннями, не може мати негативних наслідків для особи, яка діяла на підставі чинних офіційних документів, виданих уповноваженим державним органом.
Окремо апеляційний суд зазначає, що обов`язковою ознакою складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України, є наявність умислу на переміщення товарів із приховуванням від митного контролю, який має бути доведений належними доказами.
Втім, матеріали справи не містять жодних доказів того, що ОСОБА_1 усвідомлював незаконність отримання сертифіката або поданих документів для його отримання та діяв з метою приховування від митного контролю фактичних обставин переміщення товару. Всі надані документи, включаючи договори, накладні, товаро-транспортні накладні, були перевірені уповноваженим органом, і жодних порушень на час видачі сертифіката про походження лісоматеріалів у них виявлено не було.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого відповідною статтею Митного кодексу України, оскільки представниками митного органу під час судового розгляду не було наведено переконливих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у нього умислу на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання документа, одержаного незаконним шляхом, а саме сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій від 22 серпня 2025 року № UA.20250822-000001.
Крім того, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд погоджується з доводами апелянта в частині безпідставності вирішення судом першої інстанції питання щодо повернення власнику вилученого товару, оскільки встановлено, що предмет правопорушення у порядку ст. 511 Митного кодексу України не вилучався та на склад митного органу не поміщався.
За таких обставин суд доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну постанови суду першої інстанції шляхом виключення з її резолютивної частини рішення про повернення власнику вилученого товару.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити представнику Чернігівської митниці Т.В. Назарчук строк на апеляційне оскарження постанови Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року.
Апеляційну скаргу представника Чернігівської митниці Т.В. Назарчук – задовольнити частково.
Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 483 Митного Кодексу України – змінити, виключивши з резолютивної частини повернення власнику вилученого товару, в іншій частині залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя	М.О. Гуренко