Справа № 307/1227/26
Провадження № 2-а/307/29/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2026 року          м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з Ваш Е.О., представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Рішка П.М., представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - Фекете Й. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 373 від 09 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач  ОСОБА_1 23 березня 2026 року звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 373 від 09 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 березня 2026 року поновлено позивачу строк для подання позову про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 373 від 09 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
В обгрунтування вимог позову позивач посилається на ті обставини, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 373 від 09 березня 2026 року на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 34 000, 00 гривень. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриттю. За змістом спірної постанови ОСОБА_1 визнано виним у тому, що він, обіймаючи посаду голови Буштинської територіальної громади та начальника дільниці оповіщення Буштинської територіальної громади, маючи на виконанні розпорядження начальника  ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1291 від 10 лютого 2026 року щодо необхідності здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Буштинської територіальної громади, з метою їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 00 хв. 18 лютого 2026 року для уточнення облікових даних та призову на військову службу, зазначене розпорядження належним чином не виконав. Зокрема, не здійснив оповіщення військовозобов`язаних осіб способами, передбаченими абзацом третім пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України № 148 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив вимоги абзацу одинадцятого частини першої статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив зазначене правопорушення в період дії особливого періоду, запровадженого Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року. Скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата виявлення адміністративного правопорушення - 18 лютого 2026 року. Розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП було здійснено відповідачем без участі позивача. Копію постанови № 373 від 09 березня 2026 року було отримано позивачем поштовим відправленням через підприємство поштового зв`язку «Укрпошта» 13 березня 2026 року. Відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 лютого 2026 року № 12/1/1291: п. 1) з метою уточнення облікових даних здійснити оповіщення таких призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на обліку в Буштинській територіальній громаді, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття на 10:00 18 лютого 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 . Оповіщення провести згідно списку (127 осіб); п. 2) про результати виконання розпорядження проінформувати; п. 3) інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно. Позивач як Буштинський селищний голова забезпечив виконання розпорядження № 12/2/1291 та поінформував ІНФОРМАЦІЯ_1 про результати виконання розпорядження 18 лютого 2026 року. З перерахованих розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10 лютого 2026 року № 12/1/1291 завдань, які входять у межі визначених законодавством повноважень, позивач ОСОБА_1 як селищний голова Буштинської територіальної громади та керівник виконавчого комітету Буштинської селищної ради на виконання приписів абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у межах компетенції, визначеної пунктом 3-1 частини 1 ст. 36, частиною 4 статті 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», вживав відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, а саме, на території населених пунктів Буштинської територіальної громади було вжито заходів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, про що представниками дільниці оповіщення складено Акти оповіщення військовозобов`язаних від 11 лютого 2026 року, 12 лютого 2026 року, 13 лютого 2026 року, 14 лютого 2026 року та 16 лютого 2026 року. У свою чергу листом від 18 лютого 2026 року Буштинська селищна рада повідомила ІНФОРМАЦІЯ_3 про виконання розпорядженням від 10 лютого 2026 року за № 12/1/1291. Таким чином, з огляду на факт вжиття заходів щодо здійснення оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території населених пунктів ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_1 № 12/1/1291 від 10 лютого 2026 року, відсутні підстави стверджувати про невиконання позивачем нормативних положень абзацу 11 статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачив їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання таких наслідків, або ж передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення, не передбачав можливості настання таких наслідків, хоч повинен був і міг їх передбачити. Тобто, доказів вчинення позивачем правопорушення умисно чи з необережності немає.
Представник відповідача – начальник ІНФОРМАЦІЯ_2  ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, у якому, посилаючись на норми права, що зазначені у ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 15 ЗУ «Про оборону України», абз. 11 ст. 18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, ч. ч. 1, 2 ст. 26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 22 ст. 17 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 210-1 КУпАП, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», п. п. 1, 2, 7 ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», пункті 12 Постанови Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», п. п. 32, 34, 47 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30 грудня 2022 року, зазначив, що вказаними правовими нормами визначений обов`язок органів місцевого самоврядування у разі отримання розпоряджень районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснювати оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та забезпечувати здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Згідно з розпорядженням Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 28 лютого 2025 року № 46-ОД про створення дільниці оповіщення і організацію оповіщення резервістів, військовозобов`язаних та постачальників техніки національної економіки під час мобілізації, в особливий період, ОСОБА_1 обіймає посаду селищного голови та є начальником дільниці оповіщення. Згідно з наданими позивачем посадовими обов`язками начальника дільниці оповіщення він відповідає за своєчасне оповіщення військовозобов`язаних, а також зобов`язаний організовувати та здійснювати належний контроль за ходом його проведення. 10 лютого 2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано розпорядження № 12/1/1291, відповідно до якого уповноваженим особам Буштинської територіальної громади доручалося здійснити оповіщення військовозобов`язаних та поінформувати відповідача про результати проведеної роботи до 17 лютого 2026 року. До розпорядження було долучені повістки, підписані начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно списку, доданого до розпорядження. 18 лютого 2026 року на виконання розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1291 від 10 лютого 2026 року позивач надав інформацію про результати оповіщення, де як доказ належного оповіщення було надано акти, у яких вказано «двері замкнені», «зі слів матері вдома військовозобов`язаного нема». Оскільки на момент виконання розпорядження № 12/1/1291 від 10 лютого 2026 року ОСОБА_1 обіймав посаду начальника дільниці оповіщення та одночасно виконував обов`язки селищного голови, обов`язок щодо належної організації та реалізації зазначеного розпорядження покладався саме на нього. 05 березня 2026 року позивача було викликано для участі в розгляді справи про адміністративне правопорушення, призначеному на 09 березня 2026 року о 11 год. 00 хв.. Однак, у визначений день та час позивач на розгляд справи не з`явився, жодних заяв чи клопотань щодо відкладення розгляду не подавав та не повідомив відповідача про причини своєї неявки. Маючи у своєму розпорядженні підтверджуючі документи щодо отримання позивачем повідомлення про виклик та у зв`язку з відсутністю будь-яких повідомлень про причини неявки чи клопотань про відкладення розгляду справи, відповідач, керуючись частиною восьмою статті 258 КУпАП, 09 березня 2026 року виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення № 373, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та застосував адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000, 00 гривень. Оскаржувана постанова була направлена позивачу засобами Укрпошти рекомендованим листом з описом вкладення. Що стосується тверджень позивача про недотримання відповідачем вимог ст. 268 та 278 КУпАП, то слід зазначити що: по-перше, у повідомленні про виклик, яке було вручено позивачу, відповідачем разом із вимогою про явку на розгляд справи було надано письмове роз`яснення прав особи, передбачених статтею 268 КУпАП; по-друге, у разі явки позивача на розгляд справи працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 при складанні відповідного протоколу ознайомили б його під підпис із правами, закріпленими статтею 268 КУпАП. Наявні в матеріалах справи докази, на думку відповідача, підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зокрема, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відтак, відповідач вважає накладення адміністративного стягнення правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови. Відповідач звертає увагу, що належне оповіщення передбачає особисте вручення повістки під підпис та/або її направлення рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення і повідомленням про вручення виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Натомість воно не може зводитися до формальних відміток на кшталт «ворота зачинені» чи «військовозобов`язаного вдома не виявлено», які самі по собі не підтверджують факту належного повідомлення. Просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити. 
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Рішко П.М. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з мотивів, викладених у позові, просить позов задовольнити. 
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. 
Заслухавши учасників розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені у відповідності до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та м. Севастополя (ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-XII).
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач  ОСОБА_1 обіймає посаду голови Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області та начальника дільниці оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації, в особливий період, на території Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, що також підтверджується розпорядженням Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 02 лютого 2026 року № 11-ОД та організаційно-штатною структурою та складом дільниці оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації, в особливий період, на території Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, що також не оспорюється сторонами.
10 лютого 2026 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано розпорядження № 12/1/1291, відповідно до якого голові Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області доручалося з метою уточнення облікових даних здійснити оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на обліку в Буштинській територіальній громаді Тячівського району Закарпатської області, про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та забезпечити їх прибуття на 10 год. 00 хв. 18 лютого 2026 року за адресою: АДРЕСА_1 . Оповіщення провести згідно списку 127 осіб та про результати виконання розпорядження письмово проінформувати до 17 лютого 2026 року, а інформацію щодо військовозобов`язаних та резервістів, які ухиляються від виконання військового обов`язку, подавати до ІНФОРМАЦІЯ_2 негайно. 
На виконання розпорядження ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1291 заступником селищного голови з питань економічного розвитку, цифровізації та інвестицій Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області надано інформацію про результати оповіщення за № 214/02-10 від 18 лютого 2026 року, де зазначено результат оповіщення 127 осіб зі списку, що містився у розпорядженні, із зазначенням навпроти прізвищ 127 осіб причин, які унеможливили здійснити оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, з додатком на 132 аркушах, який містить акти оповіщення військовозобов`язаних, складені представниками дільниці з оповіщення Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, з яких вбачається, що жодного зі 127 громадян не вдалося оповістити з різних причин: «відсутність за місцем проживання», «ворота зачинені», «військовозобов`язаного вдома не виявлено» тощо.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 373 від 09 березня 2026 року позивача ОСОБА_1 визнано виним у тому, що він, обіймаючи посаду голови Буштинської територіальної громади та начальника дільниці оповіщення Буштинської територіальної громади, маючи на виконанні розпорядження начальника  ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1291 від 10 лютого 2026 року щодо необхідності здійснення оповіщення військовозобов`язаних осіб, які проживають у межах Буштинської територіальної громади, з метою їх явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 о 10 год. 00 хв. 18 лютого 2026 року для уточнення облікових даних та призову на військову службу, зазначене розпорядження належним чином не виконав. Зокрема, не здійснив оповіщення військовозобов`язаних осіб способами, передбаченими абзацом третім пункту 32 постанови Кабінету Міністрів України № 148 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим порушив вимоги абзацу одинадцятого частини першої статті 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та вчинив зазначене правопорушення в період дії особливого періоду, запровадженого Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року. Скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення та дата виявлення адміністративного правопорушення - 18 лютого 2026 року. Накладено на  ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000, 00 гривень.
Дану постанову було надіслано  ОСОБА_1  для відома 10 березня 2026 року рекомендованим листом, яку ним оскаржено до суду.
Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму дії або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
За правилами ч. 1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно із ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оборону України» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують проведення мобілізації людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період.
За правилами ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, зокрема:
- планують, організовують і забезпечують мобілізаційну підготовку та мобілізацію на території відповідних населених пунктів;
- здійснюють під час мобілізації в установленому порядку своєчасне оповіщення та забезпечують прибуття громадян, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, транспортних засобів та техніки на збірні пункти та у військові частини шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів, виділення будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів і надання послуг Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту відповідно до мобілізаційних планів, а також виконання завдань, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України;
- забезпечують на території відповідних населених пунктів ведення персонально-первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час і надання звітності щодо бронювання військовозобов`язаних у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;
- сприяють територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідним підрозділам розвідувальних органів України у їхній роботі в мирний час та в особливий період;
- забезпечують на території відповідних населених пунктів виконання законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що підприємства, установи і організації зобов`язані забезпечувати своєчасне оповіщення і прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти шляхом вжиття відповідних інформаційних та організаційно-технічних заходів із подальшою компенсацією витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
За приписами ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, адміністративно-територіальних одиниць і населених пунктів, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту та підприємств, установ і організацій покладається на відповідних керівників. Посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування регламентовано приписами Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі делеговані повноваження як, зокрема, забезпечення організації призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу та альтернативну (невійськову) службу, направлення для проходження базової військової служби, підготовки молоді до військової служби; сприяння в організації навчальних (перевірочних) та спеціальних військових зборів; забезпечення доведення до підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності, а також населення розпорядження керівника місцевої державної адміністрації (військової, військово-цивільної) або керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик військовозобов`язаних та резервістів до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки; забезпечення на території відповідних населених пунктів ведення персонально-первинного військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, забезпечення бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час;
Сільський, селищний, міський голова забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, що передбачено п. 1, 2, 7 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згідно ч. 6 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», при здійсненні наданих повноважень сільський, селищний, міський голова є підзвітним, підконтрольним і відповідальним перед територіальною громадою, відповідальним - перед відповідною радою, а з питань здійснення виконавчими органами ради повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольним відповідним органам виконавчої влади.
Частиною 5 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільський, селищний, міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.
Таким чином, саме на позивача як на селищного голову покладено відповідальність за організацію мобілізаційної підготовки та стан мобілізаційної готовності.
З системного аналізу наведених правових норм резюмується, що після отримання розпорядження відповідного уповноваженого органу обов`язок з його реалізації покладається на позивача ОСОБА_1 , який, обіймаючи посаду голови Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, відповідальний за невиконання таких розпоряджень та є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Із матеріалів справи вбачається, що під час проведення аналізу виконання розпорядження ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1291 було виявлено, що позивач ОСОБА_1 , обіймаючи посаду голови Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області та начальника дільниці оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації, в особливий період, на території Буштинської територіальної громади Тячівського району Закарпатської області, належним чином не виконав свої посадові обов`язки, а саме - не виконав розпорядження ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 12/1/1291, не оповістивши належним чином 127 громадян зі списку, що містився у розпорядженні, позаяк із відповіді, наданої заступником селищного голови з питань економічного розвитку, цифровізації та інвестицій Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області від 18 лютого 2026 року вбачається, що жодного зі 127 осіб не вдалося оповістити з різних причин: «відсутність за місцем проживання», «ворота зачинені», «військовозобов`язаного вдома не виявлено» тощо, про що представниками дільниці з оповіщення Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області було складено акти оповіщення військовозобов`язаних.
Дослідивши зміст вказаних актів, складених відповідальними особами за оповіщення, вбачається, що вони не підтверджують належне виконання вищевказаного розпорядження, оскільки не містять інформації про час доби, у який комісія здійснювала заходи щодо оповіщення військовозобов`язаних, а також відсутні ідентифікуючі дані осіб, зі слів яких було встановлено відповідні пояснення, при цьому, враховуючи, що в актах, серед іншого, було вказано про відсутність деяких проживаючих в домогосподарстві станом на час проведення оповіщення, жодних доказів щодо повторного виходу комісії не надано. Також, з вказаних актів не вбачається, що комісією при опитуванні осіб, які мешкали за адресами реєстрації військовозобов`язаних, вчинялись дії, направлені на те, щоб дізнатися як про актуальне місце мешкання (перебування) військовозобов`язаних (адреси), так і інші засоби зв`язку (телефон, ел. пошта інш.), що надавало б можливість уточнити їх військово-облікові дані.
Разом з тим, відповідно до абз. 3, 4 п. 32 постанови Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі також – Порядок) у разі отримання розпорядження відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору), до органів СБУ, розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, взяття на військовий облік, визначення призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних (резервістів) виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання) шляхом вручення повісток (додаток 11) або під їх особистий підпис у картках первинного обліку (додаток 3) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення для проходження базової військової служби, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечення їх своєчасного прибуття та у триденний строк письмово повідомляють районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, органам СБУ, відповідним підрозділам розвідувальних органів про результати оповіщення, виконання призовниками, військовозобов`язаними та резервістами вимог законодавства.
Відтак, вказаний Порядок чітко урегульовує спосіб повідомлення військовозобов`язаного про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходячи з якого, у разі неможливості особистого повідомлення під підпис, що й мало місце в нашому випадку, на виконавчі органи місцевого самоврядування покладений обов`язок надсилання повістки рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, чого стороною позивача зроблено не було.
Стосовно тези представника позивача – адвоката Рішка П.М. про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не надав повісток для оповіщення військовозобов`язаних, то в формі повістки Додаток 11 до Порядку "Орган який видав повістку" зазначено «найменування посади керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідному підрозділу розвідувальних органів, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради». Таким чином на підставі розпорядження виконавчі органи сільської, селищної, міської рад уповноважені самостійно виписувати повістки та направляти військовозобов`язаним.
Також посилання позивача на ті обставини, що у місцевому бюджеті Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області не передбачалося видатків на витрати щодо відправлення поштової кореспонденції з метою здійснення оповіщення призовників, військовозобов"язаних та резервістів за місцем їх проживання на території Буштинської селищної ради через невиконання плану надходжень до місцевого бюджету, то наявність цих обставин не звільняє позивача від покладеного на нього обов"язку щодо забезпечення організації призову громадян на військову службу за призовом, проведення заходів мобілізації, своєчасного оповіщення та виклику військовозобов`язаних і резервістів до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. У той же час, частиною 1 статті 21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено подальшу компенсацію витрат за здійснення такого процесу з Державного бюджету України, яка здійснюється не пізніше ніж через місяць після подання відповідного звернення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006) Суд зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи.
Оспорювана постанова винесена в межах строку, передбаченого статтею 38 КУпАП.
Суд звертає увагу й на те, що виходячи з матеріалів справи, позивач знав про адміністративне провадження, тому не був позбавлений права на захист, проте ним не скористався.
Судом встановлено, що відповідачем дотримано процедуру повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення та процедуру притягнення позивача до відповідальності за вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Під час розгляду даної справи позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
З урахуванням викладеного, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, в порядку та спосіб визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова без змін.
Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення справи, виходячи з вимог ст. 139 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 9, 77, 90, 139, 159, 229, 241-246, 255, 268, 269, 286, 288, 293, 294, 297 КАС України, суд, 
У Х В А Л И В:

Адміністративний позов  ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 373 від 09 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі, залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач:  ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 . 
Повний текст рішення складено 13 липня 2026 року.

Головуюча: Сойма М.М.