Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/758/26
Провадження № 2/382/885/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
07 липня 2026 року м. Яготин

Яготинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Нарольського М. М.,
при секретарі судового засідання Матвієнко Ю. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 382/758/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
ТОВ "Бізнес позика" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 528925-КС-001 про надання кредиту від 10.03.2025 року із додатковими угодами до нього у розмірі 15942 грн та витрати по сплаті судового збору, мотивуючи вимоги неналежним виконання відповідачем грошових зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків.
Ухвалою від 10.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов не надіслав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та відповідно до ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим належним чином. Відповідач про поважність причин не з`явлення суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив, без постановлення окремого документу, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Бізнес позика" 10.03.2025 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №528925-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма).
Відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №528925-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою шляхом її підписання одноразовим ідентифікатором UA7438.
10.03.2025 року між ТОВ "Бізнес позика" та ОСОБА_1 укладено договір №52892-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит, електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.2.1 вказаного договору про надання кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 6000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА».
Строк, на який надається кредит: 16 тижні (пункт 2.3 договору).
Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1% фіксована (пункт 2.4 договору)
Комісія за надання кредиту: 1200 грн. (пункт 2.5 договору).
Строк дії договору: до 30.06.2025 року (пункт 2.8 договору).
Договором визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховуються за ставкою вказаною в п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів.
05.06.2025 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №528925-КС-001 від 05.06.2025 року.
Відповідно до п.1 вказаної угоди позичальник підписанням цієї додаткової угоди підтвердила наявність у неї заборгованості перед кредитодавцем за договором станом на 05.06.2025 року в розмірі 13900 грн., що включає: суму кредиту - 6000 грн.; проценти - 4380 грн, комісію 580 грн, 2940 грн - суму нарахованих пені/штрафів.
Згідно з п.4.2 сторони погодили, що строк дії договору: до 06.11.2025 року.
Відповідно до п.5 додаткової угоди сторони погодили новий обов`язковий графік погашення кредиту.
Додаткова угода також підписана ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-7251.
На підтвердження укладення договору та додаткової угоди №1 до нього ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало Візуальну форму послідовності дій клієнта, з якої вбачається повна хронологія дій, що були вчинені позичальником при укладенні кредитного договору та додаткової угоди №1 до нього.
Таким чином, позивачем доведено факт укладення 10.03.2025 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 договору №528925-КС-001 про надання кредиту та додаткової угоди №1 від 05.06.2025 року до кредитного договору №528925-КС-001.
Підписавши вказаний договір та додаткову угоду №1 до нього, відповідач добровільно погодився на визначені у них умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Відповідно до повідомлення АТ "Універсал банк" № 8734-В від 21.04.2026, наданого на вимогу суду, в установі на ім`я відповідача імітовано платіжну картку № НОМЕР_1 , та наданою АТ "Універсал банк" випискою руху коштів по банківському рахунку на картковий рахунок № НОМЕР_1 перераховувалися кошти у сумі 6000 грн - 10.03.2025 року, що відповідає розміру отриманого кредиту.
Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України "Про електронну комерцію" та Законом України "Про електронний цифровий підпис".
Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис" електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
На підтвердження укладення договору № 528925-КС-001 про надання кредиту від 10.03.2025 року позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , використовуючи номер телефону, зайшов у особистий кабінет на сайті https://my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8573.
Кредитний договір був підписаний відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-8573 (додаткова угода - UA-7251).
Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Тому встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними.
Тож між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Бізнес позика" видав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача відповідно до інформаційної довідки та інших матеріалів справи.
Однак станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача станом на 10.03.2026 становить 15942 грн, яка складається з 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 9362 грн процентів, 580 грн комісії.
Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовилися, що відповідач підтверджує наявність у нього заборгованості у розмірі 13900 грн та внесли зміни щодо терміну дії договору - а саме термін дії становить до 06.11.2025 року.
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач не подав належних письмових доказів сплати заборгованості та власного контррозрахунку за кредитним договором, не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає докази позивача належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у заявленому розмірі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Судові витрати у вигляді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають покладенню на відповідача.
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 354, 355 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика"15942 грн заборгованості. 
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" 2662,40 грн судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повні найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика", ЄДРПОУ 41084239, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, офіс, 411.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          М. М. Нарольський